Nebunie cu marțipan, mascarpone și bezea !
V-ați întrecut pe voi înșivă, dle și dnă Prăjitură !
Sigur veți câștiga competiția deserturilor de anul acesta.
Mulțumim, Rozalia.
Și îți mulțumim că-l transporți tocmai până în Canterlot.
Nicio problemă ! Sunt onorată să...
Îmi cer scuze, dar am putea să ne grăbim ?
Tortul ăsta e destul de greu, nu-i așa, MărMare ?
- Da. - În regulă, MărMare.
Spre gară !
Așa, MărMare ! Cu grijă și atenție ! Transporți o încărcătură prețioasă.
Da, au fost nevoie de luni de planificare și de testare.
Nu aș vrea să...
...cadă !
Nu vă faceți griji !
Curcubeu ! Sfioasa ! Puțină peg-asistență ?
Îl voi duce acolo întreg, veți vedea.
- Bineînțeles, Rozalia. - Nu ne-am îndoit niciodată de tine.
Amurg, poți să vii o secundă ?
O vrajă de protecție pentru a fi mai siguri.
Mai bine precauți decât să ne pară rău.
Merișor ? Prețioasa ? Încă ceva ?
În regulă, suntem pe ultima sută de metri.
Ați văzut, dle și dnă Prăjitură ? L-am adus aici fără nicio problemă.
Nu mai trebuie decât să-l băgăm... în tren.
Micuții mei ponei
Mă întrebam ce e prietenia Până ați împărțit cu mine magia !
Aventurează-te, distrează-te !
Fii bun, fii puternic !
Să fii darnic e ușor ! Magia apare în zbor !
Micuții mei ponei Suntem cei mai buni prieteni !
Vă mulțumesc că m-ați ajutat să aduc tortul în siguranță în tren.
mulțumim că ne-ai invitat să mergem cu tine în Canterlot
la competiția națională a deserturilor.
Sunt sigură că festivitățile vor fi minunate.
Fugi de-aici cu festivitățile ! Abia aștept să gust toate bunătățile acelea.
Cu siguranță că cel mai bun tort va fi cel cu marțipan, mascarpone și bezea.
Toată bunătatea cremoasă a marțipanului
combinată cu gustul acid al mascarponeului,
amestecate perfect cu dulceața mătăsoasă a bezelei.
De aceea îi zic nebuniei cu marțipan, mascarpone și bezea "MMMM".
- MMMM ! - Exact.
Este cel mai delicios, încântător, și minunat tort din Ecvestria
și cu siguranță va câștiga premiul întâi.
Nu e adevărat ! Pentru că eu, Gustave Le Grand, vă provoc jalnicul tort
la un duel al gusturilor împotriva excepționalelor mele eclere.
Vor distruge fără niciun dubiu competiția
și vor câștiga premiul întâi, iar eu voi deveni campion.
- Nicio șansă, Le Grand. - Joe Gogoșarul !
Ce faci în Orașul Poneilor ?
Am luat ultimul ingredient pentru desertul meu. Donutopia !
Și cu acest supersclipici,
gogoșile mele vor spulbera toate celelalte deserturi amărâte,
vor lua premiul întâi și îmi vor face magazinul faimos pentru totdeauna.
Joe, gogoșile tale jalnice nu mă vor putea întrece niciodată.
- Bună ! Tu cum te numești ? - Eu sunt Asina Mild.
Priviți elanul meu de ciocolată ! Va călca în picioare deserturile voastre
și mă va face cel mai tare maestru-bucătar din Ecvestria.
Madame Mild, tu și elanul tău greșiți...
Tu și eclerele tale împopoțonate n-aveți șanse în fața gogoșilor mele.
Tortul cu marțipan, mascarpone și bezea va câștiga !
Tortul vostru simplu nu va putea învinge niciodată elanul meu.
Se pare că ne așteaptă o competiție delicioasă mâine.
Poate ar trebui să ne odihnim cu toții.
Trebuie să recunosc că sunt cam obosită.
Da. Mă duc și eu să mă întind în fân.
Așteptați ! Nu i-ați auzit pe chefii aceia ? Trebuie să păzim MMMM.
MMMM ?
Știu sigur că MMMM este cel mai bun desert din Ecvestria.
- Și știu că și ei știu asta. - Și ?
Și unul dintre ei va sabota tortul soților Prăjitură în seara asta.
- Trebuie să mă ajutați să-l păzim. - Rozalia, exagerezi.
Da, maeștrii-bucătari nu vor face nimic rău tortului.
Ba da ! Pur și simplu știu asta.
Bine ! Dacă vrei să-l păzești, nu ai decât ! Noi ne ducem în pat.
Le voi arăta eu. Voi sta de pază toată noaptea și te voi proteja.
Nimeni și nimic nu mă va opri să te țin în siguranță.
Oprește-te, sabotorule !
Te-am prins !
Ce ?
MMMM ?
Slavă Celestiei că ești în regulă !
Dar unul dintre cofetarii ăia frământă ceva rău,
așa că nu te voi mai părăsi orice ar fi.
Cine a închis Luna ? Nu te apropia de tortul ăla, hoțule !
Oprește-te, hoțule !
Ești bine, hoțule ?
Cică exagerez. Știam eu că trebuie să stau cu ochii pe tine
și exact asta voi face.
Ce ? Tortul !
MMMM, arăți mmmminunat !
Știu !
Cred că merit felicitări pentru o treabă bine făcută.
Cred că ar trebui să mai aștepți puțin până când vei primi un premiu, Rozalia.
- Uite ! - Uite ce ?
Ce este ? Ce s-a întâmplat ?
Tortul cu marțipan, mascarpone și bezea a fost mutilat !
- Acum trebuie să aflăm cine a făcut. - Vrei să spui "cine a făcut-o".
Exact, cine a "făcut", făcut-o.
Ei bine, pentru că am citit multe romane polițiste,
știu că singura modalitate de a găsi vinovatul este să investigăm.
Exact !
Și în calitate de detectiv-șef, exact asta voi face.
- Tu vei investiga ? - Da !
Iar Amurg va fi umila mea asistentă,
care pune întrebări stupide cu răspunsuri evidente.
Bine, Rozalia. Să începm să căutăm indicii ?
O întrebare stupidă perfectă, draga mea Amurg,
pentru că răspunsul evident este...
- Da ? - Nu ! Pentru că știu cine a făcut-o !
- Rozalia, cum poți ști ? - Cum să nu știu ?
Este clar că această faptă lașă
a fost făcută de cofetarul care știa că desertul lui nu se poate măsura
cu măiestria tortului cu marțipan, mascarpone și bezea.
Bănuiesc că ți-a fost teamă că eclerelor tale le lipsea flerul, Gustave !
Ia-ți ghearele de pe tort, mojicule !
Pe toți zeii !
De aceea ai distrus tortul
și șansele tortului să câștige competiția națională a deserturilor.
- Dar nu are niciun sens. - Ce vrei să spui, umilă asistentă ?
În primul rând, dacă erai legată de șinele de tren, cum de ești acum aici ?
Bănuiesc că nu este o întrebare chiar stupidă.
Și în al doilea rând, tortul nu a fost tăiat, a fost mușcat.
- Uită-te la urmele de dinți... - Ai dreptate, buna mea camaradă.
Înseamnă că Gustave Le Grand nu poate fi vinovat,
ceea ce înseamnă că MMMM a fost distrus de un alt cofetar.
Un cofetar ale cărui gogoși sunt zero ! Exact, a fost Joe !
Sau cum este cunoscut în lumea spionilor, Coamă, James Coamă.
El a distrus șansele tortului să câștige.
Rozalia, nu există niciun sistem de securitate cu laser,
iar Joe nu este atrăgătorul și misteriosul James Coamă.
- El e mare, grosolan și dezordonat. - Hei !
Deși ți-ar sta bine într-un smoching.
S-ar putea să ai dreptate, umilă asistentă.
S-ar putea ?
Dacă mă uit mai bine la deserturile acestea,
văd că ăsta pur și simplu nu mă poate privi în ochi.
- Rozalia, acesta e un elan de ciocolată. - Da !
Iar catârul din spatele lui s-a panicat când a văzut măiestria lui MMMM.
- Vrei să spui că vinovatul este... - Asina Mild !
A distrus visul tortului de a câștiga premiul întâi.
- Sper că ești mândră de tine, Asina. - Rozalia, încetează !
Chestia asta e ridicolă. Uită-te la ea !
- Cred că ai dreptate. - Mulțumesc.
Dar eram foarte sigură că unul dintre cofetari a distrus MMMM.
Așa, deserturile lor delicioase ar fi câștigat.
Uită-te la Donutopia lui Joe !
Este un oraș spectaculos făcut din gogoși
acoperite cu un sclipici delicios.
Iar eclerele lui Gustave sunt foarte atrăgătoare cu glazura lor strălucitoare.
Și mai e și elanul de ciocolată al Asinei Mild.
Acest elan din ciocolată îți lasă gura apă.
De ce a devorat făptașul doar tortul și nu s-a atins de acest trio de bunătăți ?
Acum habar n-am cine a făcut-o.
Acest mister devine din ce în ce mai misterios.
Trebuie să termini cu acuzațiile false și să afli adevărul.
Toți poneii să se întoarcă în vagoane cât timp noi vom face o investigație !
În regulă, Rozalia, pentru a rezolva acest mister va trebui să găsim indicii.
Tu ai fost toată noaptea la locul crimei.
Doar nu mă acuzi pe mine, nu-i așa ?
Nu, dar poate ai văzut ceva ce ne-ar putea ajuta.
- Am văzut o siluetă în lumina Lunii. - Bine.
Să-ți refacem pașii...
Apoi am urmărit vinovatul până la capătul trenului.
Dar, când am ajuns acolo, dispăruse.
Primul nostru indiciu.
- Cred că știu cine a făcut-o, Rozalia. - Deja ?
Da. Dar îmi mai trebuie dovezi pentru a confirma.
Spune-mi ce s-a întâmplat după aceea !
Am auzit pe cineva în vagonul pentru deserturi
și l-am urmărit până la locomotivă.
Dar, când am ajuns acolo, nu l-am văzut decât pe mecanic, care băga cărbuni.
Mecanicul ?
Dar nu are niciun sens.
Ce s-a întâmplat după aia, Rozalia ?
M-am întors în vagonul pentru deserturi.
Da ?
- Jaluzelele s-au închis singure. - Interesant. Altceva ?
Am auzit zgomot de copite și o bufnitură puternică.
După care nu s-au mai auzit.
Când am deschis jaluzelele, am văzut că portretul de la ușă era strâmb.
Ce e asta ?
Ce altceva, Rozalia ?
Atât. Am fost aici și am păzit tortul pentru tot restul nopții.
Adică... am dormit lângă tort pentru tot restul nopții.
Când te-ai trezit, jumătate de tort dispăruse ?
Exact !
Dumnezeule, cred că știu ! Cheamă toți poneii înapoi !
Avem un vinovat de prins.
De ce suntem din nou aici ?
Pun pariu că vă întrebați de ce sunteți din nou aici.
E bună.
L-am descoperit pe adevăratul vinovat de acest carnaj al torturilor.
Cum ?
Vedeți voi, când comiți o crimă,
este important să nu lași indicii în urmă, mai ales un indiciu ca acesta.
O pană albastră.
Știam eu că tu ești vinovat, Gustave Le Grand !
- Rozalia, Gustave nu are pene albastre. - Nu, pentru că și le-a vopsit.
Nu, Rozalia. Îți aduci aminte cum a dispărut suspectul
când l-ai urmărit ?
Asta pentru că a zburat.
Dar hoțul a lăsat ceva în urmă, nu-i așa, Curcubeu ?
Nici măcar nu-mi plac torturile.
Deci Curcubeu a făcut-o. Caz rezolvat.
Caz nerezolvat, pentru că atunci când m-am uitat la pălăria mecanicului,
am văzut asta înăuntru.
Deci tu ai fost ! Părul acela roz provine de la coama ta colorată.
- Nu am păr roz în coamă, Rozalia. - Deci porți o perucă ?
- Termină ! - Rozalia, îți amintești ?
Ai urmărit un ponei până la locomotivă
unde ai crezut că l-ai văzut pe mecanic băgând cărbuni ?
Acela nu era mecanicul.
- Era Sfioasa ! - Vai !
- Te duci la fund, Sfioaso ! - Rozalia !
Dar apoi un alt indiciu mi-a încâlcit suspiciunile.
Păzeai tortul în momentul în care jaluzelele au fost trase în mod misterios.
Dar ăsta nu e un mister, e magie.
Iar când hoțul a încercat să scape, a adăugat ceva la portret.
A observat cineva că Prețioasa are o altă pieptănătură azi ?
Poftim ? E o crimă să-ți schimbi stilul din când în când ?
Cred că e o crimă să nu o faci.
Serios ?
Bine, sunt vinovată. Port gene false !
- Și am mușcat din tort. - Și eu.
Fir-ar ! Și eu.
- L-ați făcut să pară atât de minunat. - De gustos.
- Și, frate, chiar a fost. - Am vrut să mușc doar puțin.
- Dar era atât de bun. - Da, m-am înfruptat din el.
- Dar îmi pare tare rău... - Teribil de rău.
- Îmi pare rău, Rozalia. - E în regulă.
- Măcar misterul e rezolvat. - Dar nu e.
Am aflat cine a mâncat tortul cu marțipan, mascarpone și bezea,
dar tot nu știm cine a devorat celelalte deserturi.
Ai dreptate, Amurg. Știi ce avem de făcut ?
- Da, știu. Tu ? - Căutăm indicii.
Rozalia, ai aflat cine a devorat deserturile ?
Bineînțeles. Au fost... cofetarii !
În primul rând, Gustave are ciocolată în mustață !
Iar Joe are ecler în păr !
Iar Asina are sclipici în riduri !
Ce aveți de spus, cofetarilor ?
Îmi pare rău, Asina,
dar Rozalia a făcut ca desertul tău să sune tres magnifique.
Descrierea Rozaliei a făcut ca eclerele tale să sune formidabil.
Și felul în care a vorbit despre Donutopia... nu am putut să rezist.
În sfârșit am deslușit misterul.
Da, dar nu mai avem niciun desert pentru a participa la concurs.
Cred că putem rezolva asta. Veniți !
Dragă prințesă Celestia,
azi am învățat că nu e bine să te pripești cu concluziile.
Trebuie să afli tot ce s-a întâmplat înainte să acuzi un ponei.
Dacă nu faci asta, poți ajunge să acuzi un ponei pentru ceva ce nu a făcut.
Ai putea să le rănești sentimentele și tu vei arăta ridicol.
Așa că, de acum înainte, mă voi asigura că știu tot ce s-a întâmplat.
Cum ți se pare lecția asta, prințesă Celestia ?
- Vrei să guști ? - Nu mă deranjează s-o fac.