- Ne apropiem. - Abia aștept !
Sunt atât de nerăbdătoare... Îmi vine să țip.
- Canterlot, sosim ! - Sper că sunt destul de elegantă.
Asta e ! Canterlot !
Canterlot e foarte frumos în această perioadă a anului, nu-i așa ?
Ba da. Aș vrea să fie ajunul Zilei Inimii Calde în fiecare zi.
Sunt atât de multe de văzut ! Simt că o să-mi sară ochii din cap.
Am o idee. Hai să jucăm "mă uit la" în timp ce mergem !
Eu sunt prima.
- Mă uit la o bomboană de doi metri. - Mă uit la un ponei de zăpadă.
Mă uit la un ponei care mănâncă o casă din turtă dulce.
Eu sunt acela !
Micuții mei ponei
Mă întrebam ce e prietenia Până ați împărțit cu mine magia !
Aventurează-te, distrează-te !
Fii bun, fii puternic !
Să fii darnic e ușor ! Magia apare în zbor !
Micuții mei ponei Suntem cei mai buni prieteni !
Nu pot crede că prințesa Celestia ne-a ales pe noi
să jucăm în cea mai importantă piesă a sezonului. Știți ce onoare e ?
Aș fi vrut să nu mă onoreze așa tare. Nu pot să ies pe scenă.
Nu vreau să se uite toți poneii la mine.
- Sfioasa, nu ai de ce să ai emoții. - Nu ?
Bineînțeles că nu.
În toată Ecvestria,
poneii pregătesc o scenetă pentru Ziua Inimii Calde în orașul lor.
Este o tradiție.
Vrei să spui că vor fi prea ocupați ca să vină la sceneta noastră ?
Nu. Suntem în sceneta de la Canterlot.
E cea mai importantă producție din toată Ecvestria.
- Vor veni mulți ponei să ne vadă. - Mulți ?
- Sute. - Sute ?
Poate chiar mii !
Părul meu ! Merișor, fii drăguță și închide fereastra aia, te rog.
Curcubeu ! Mulțumesc !
Reconstituim întemeierea Ecvestriei. Nu e spectacolul Curcubeu.
Va fi spectacolul Curcubeu. Eu sunt vedeta.
- Sfioasa, trebuie să ieși de acolo. - Se ridică cortina în două minute.
Amurg, lasă-mă pe mine să mă ocup de asta !
- Părul meu ! - Rozalio !
Piesa din ajunul Zilei Inimii calde este despre armonie și prietenie.
Închide fereastra !
A fost odată ca niciodată, cu mult înainte de domnia pașnică a Celestiei
și înainte ca poneii să descopere minunatul tărâm al Ecvestriei,
o vreme în care poneii nu știau ce e aia armonie.
Erau vremuri ciudate și întunecate.
Vremuri în care poneii erau dezbinați de ură.
Știu. Vă vine să credeți ?
În timpul acestor vremuri groaznice,
fiecare trib, caii pegas, unicornii și poneii de pe pământ
își vedeau de treaba lor, țintind doar la bunăstarea lor.
În acele vremuri tulburi, tribul pegas era paznicul anotimpurilor.
Dar pentru asta cereau ceva la schimb.
Mâncare ce putea fi cultivată doar de poneii de pe pământ.
Unicornii cereau același lucru pentru că aduceau ziua și noaptea.
Neîncrederea între triburi creștea,
până într-o zi fatidică, când tensiunile au erupt.
Și de la ce a izbucnit conflictul dintre ponei ?
O ninsoare misterioasă a pus stăpânire pe tot tărâmul,
punând capăt păcii precare.
Poneii nu au mai putut lucra pământul.
Poneii înghețau. Nici în casa cailor pegas nu era mai bine.
Aceștia erau flămânzi. Și unicornii erau flămânzi și înghețați.
Nici măcar puterile magice ale unicornilor nu făceau față furtunii.
Triburile se învinuiau între ele.
Cu cât dușmănia dintre triburi devenea mai mare,
cu atât furtuna devenea mai puternică.
Și așa s-a decis formarea unui mare consiliu
pentru a se discuta găsirea unei soluții.
Fiecare trib și-a trimis conducătorii.
Fiica regelui unicornilor, prințesa Platină.
Conducătorul cailor pegas, comandantul Uragan.
Și liderul poneilor de pe pământ, cancelarul Găgăuță.
Era șansa triburilor de a-și rezolva divergențele
și de a se pune de acord ca să treacă de acest dezastru.
Tot ce vreau să știu este de ce poneii își însușesc toată mâncarea.
Noi ? Nu ne însușim toată mâncarea. Voi o faceți ! Nu, așteaptă ! Noi o facem.
Ei bine, pentru că voi faceți să ningă atât de tare.
Pentru a suta oară, nu e vina noastră !
Nu noi facem să ningă. Probabil că e vina unicornilor.
Ei fac să ningă, cu magia lor enervantă.
Cum îndrăznești ?
Spre deosebire de voi, bandiților, noi, unicornii, nu ne-am preta la așa ceva.
Dacă voi, nepământenilor, nu vă veți opri din a vă folosi puterile magice
pentru a ne îngheța pe toți, nu mai am nicio idee.
Ce surpriză, un ponei de pe pământ fără idei...
Comandante Uragan, te rog să încetezi cu insultele !
- Nu ești șefa mea, prințesă îngâmfată ! - Poftim ? Eu sunt o prințesă !
Nu mi se vorbește așa.
- Ei bine, eu voi pleca primul. - Nu, eu sunt prima.
Iar viscolul a continuat.
Consiliul triburilor nu a funcționat atât de bine pe cât se spera,
iar cei trei conducători s-au întors la casele lor să-și lingă rănile
și să se văicărească.
Atențiune !
- Ei bine ? Nu ești curioasă cum a fost ? - Comandante Uragan, domnule...
- Cum a fost, domnule ? - Oribil.
Ceilalți conducători de triburi sunt foarte nepoliticoși.
Nu pricep că noi suntem un trib măreț de războinici
și că nu ar trebui să ne supere ?
Trebuie să-i punem la punct pe mânjii ăștia slabi.
- Clover cel Înțelept, am nevoie de tine. - Da, Majestate ?
V-ați înțeles cu ceilalți ponei, așa cum am prezis ?
Celelalte triburi sunt imposibile !
Nu mai suport să stau lângă creaturile acelea josnice.
Unicornii sunt nobili și maiestuoși. Nu ne vom mai amesteca cu ei.
Nu ar fi fost mai ușor să folosești ușa, cancelare ?
Poate pentru tine, Istețilă, dar eu sunt cancelar.
Am fost ales pentru că știu cum să gândesc diferit.
Ceea ce înseamnă că știu să gândesc și din șemineu.
Tu poți să gândești din șemineu ? Nici nu credeam...
Dumnezeule, ține-te bine pe copite ! Urmează să am o idee genială !
Ar fi o premieră.
Am decis că poneii de pe pământ se vor descurca singuri.
Deci nu te-ai înțeles cu celelalte triburi ? Fir-ar !
- Chiar credeam că dacă... - Nu-ți face griji pentru ei !
- Mâncarea e la noi, nu ? - De fapt, s-a terminat.
Bine. Atunci trebuie să mergem în altă parte, unde putem să cultivăm hrană.
Și cu mine, liderul vostru neînfricat, ce poate merge greșit ?
De unde să încep ?
Ideea e că...
Trebuie să găsim un ținut nou !
Haide, soldat Sensibil, mai repede ! Unu, doi !
Revino-ți, soldat !
Nu putem să lăsăm nimic să ne distragă de la misiunea noastră:
să găsim sau, dacă e cazul, să cucerim un nou tărâm.
Să cucerim, domnule ?
Nu știi niciodată unde s-ar putea ascunde dușmanii.
Nu văd niciun dușman, comandante ! Doar zăpadă.
Ce e asta ?
În regulă, încep să mă plictisesc de asta.
Durează o veșnicie. Copitele mă omoară. De cât timp mergem ?
Cam de cinci minute, Majestate.
Nu mi-am imaginat că e atât de greu să găsești un tărâm nou.
Dar va merita, nu crezi ?
De fapt, cred că triburile ar fi trebuit să încerce mai mult.
- Oprește-te ! - Ce s-a întâmplat ?
Asta s-a întâmplat !
Majestate, e doar un pârâu. Îl putem trece cu ușurință.
Refuz să-mi ud roba.
Nu vreau să ajung în tărâmul nou arătând ca un biet ponei de pământ
sau, și mai rău, ca un pegas ciufulit. Nu vreau să mă cobor la nivelul lor.
Pe de altă parte, nu am nicio problemă să te văd pe tine cum te cobori.
Ai grijă la robă, draga mea !
Valorează mai mult decât toate cărțile din biblioteca ta.
- Da ! Sigur asta e direcția corectă. - Mi se pare că mergem în cerc.
Dar e imposibil. Sugerezi că nu citesc bine harta ?
Bineînțeles că nu, cancelare ! Doar că sunt găuri în hartă și...
Bineînțeles, altfel cum aș mai vedea pe unde merg ?
- Da... - Sau să vorbesc. Trebuie să vorbesc.
Cum am supraviețui dacă nu aș mai vorbi ?
Ferească zeii să se întâmple așa ceva, cancelare !
- Doar că harta e cu susul în jos. - Trebuie să-ți spun ceva, isteațo.
Pământul e rotund. Nu poate fi cu susul în jos.
Ai dreptate.
E o așa ușurare pentru mine că tu te ocupi de hartă...
Ușurare ? Nu tu trebuie să te simți ușurat.
Eu ar trebui să mă simt ușurată.
Eu sunt cancelarul, eu sunt importantă. Tu ești doar...
- Secretarul tău. - Cum zici tu...
- Ține tu harta cât mă relaxez eu ! - Da, cancelar Găgăuță.
Și așa, toți conducătorii au întâmpinat obstacole pe drum,
dar, în cele din urmă, cu toții au ajuns într-un tărâm nou și minunat.
Niciun ponei nu mai văzuse paradisul înainte.
- Acesta e tărâmul pe care îl căutam ! - Ce priveliște !
Pot să-mi văd viitoarea casă de aici.
Declar că acest nou tărâm este Pegasopolis.
N-am văzut niciodată asemenea nestemate.
Rubinul acesta este minunat. Tot acest tărâm este minunat. E dublu minunat !
În numele unicornilor, declar că acest tărâm e Unicornia.
Aerul ! Copacii ! Pământul...
Acest pământ este cel mai murdar pământ din toată lumea !
E și fertil. Perfect pentru a fi cultivat.
În numele poneilor de pe pământ, declar că acest tărâm e Țărână !
Ce zici de Pământ ?
Pământ ! Felicitări mie că m-am gândit la numele acesta !
Ne-am găsit noua casă !
Eu mi-am pus primul drapelul.
- Nu-i adevărat ! - Ba da !
- Eu l-am pus mai înainte decât primul. - Neobrăzaților, ați invadat Unicornia !
- Numele este Pegasopolis ! - Pământ !
- Pegasopolis ! - Unicornia !
Eu zic să ne luptăm pentru tărâm. Fie ca cel mai bun ponei să câștige !
Asta e barbar. Clover cel Înțelept, aruncă bruta aceasta în temniță !
Ce temniță ? Poate ar trebui să ne calmăm cu toții.
De acord. Să ne calmăm cu toții ! Eu votez pentru calm.
Te voi trimite la curtea marțială pentru insubordonare, soldat !
Lămurim asta pe câmpul de luptă.
Cine îndrăznește să arunce cu bulgări de zăpadă
întru-un membru al familiei regale ?
Stați puțin... De unde a apărut zăpada aceasta ?
Nu din nou !
Astfel, paradisul găsit de ponei
a dispărut sub o pătură de zăpadă și sentimente negative.
În loc de vreme frumoasă, era viscol.
În loc de vreme frumoasă, era glacial.
În loc de spectaculos, era zăpadă.
- În loc de... - Am înțeles. Treci mai departe !
Poneii au fost obligați să caute adăpost. Au căutat în lung și-n lat,
dar nu au găsit decât o peșteră rece și pustie.
Și bineînțeles că cele trei triburi au trebuit s-o împartă.
Și niciun ponei nu a fost fericit să facă asta.
- Te rog, comandante Aprig... - Mă cheamă Uragan.
Te rog, comandante, vrei să te dai în spate și să-mi lași spațiul regal ?
- Așa, Majestate ? - Nu.
Vezi linia asta invizibilă ?
Soldat, stabilește teritoriul nostru ca să-l vadă toți poneii !
Vezi linia asta non-invizibilă ?
Niciun unicorn sau ponei de pe pământ nu are voie s-o treacă.
Acest teritoriu îi aparține Pegasopolisului.
- Clover cel Înțelept ! - Istețilă !
Știu.
Ce faci ? Nu ocoli piatra, treci peste ea !
Nu renunț nici măcar la un centimetru din teritoriul nostru.
E limpede că piatra aceea este pe Unicornia și ne aparține nouă.
Cine știe ? Ar putea fi nestemate în ea.
Revendic această piatră pentru Pegasopolis !
Dă-mi piatra înapoi, ticălosule !
Uite, mi-ai găsit piatra... Am căutat-o peste tot.
Hei ! Ne-ai invadat teritoriul !
Cine a găsit-o o păstrează, Cine a pierdut-o plânge !
Asta a fost ultima picătură.
Dă-mi piatra !
Priviți ! Intrarea !
Grozav ! Acum nu mai putem ieși. Suntem închiși aici !
Voi meritați soarta asta oribilă. Nu ați făcut decât să vă certați.
- Și tu te-ai certat, Majestate. - Da, mai rău.
Eu nu m-am certat atât de mult ca tine.
Cât de ridicol ! Un unicorn nu se ceartă niciodată.
Asta pentru că voi, unicornii, știți că nu câștigați niciodată...
Poneii de pe pământ sunt niște capete seci !
- Caii pegas sunt brute ! - Unicornii sunt snobi.
- Ce sunt alea ? - Cred că sunt wendigo.
Wendigo ?
Mentorul meu, Luceafăr Bărbosul, mi-a spus despre ei.
Sunt spirite ale iernii, care se hrănesc cu certuri și ură.
Cu cât spiritele simt mai multă ură, cu atât mai frig se face.
Înseamnă că e vina noastră.
Triburile noastre au adus zăpada peste casele noastre
prin certurile și neîncrederea dintre noi.
Acum distrugem și tărâmul acesta.
Și acum trupurile noastre vor deveni la fel de reci precum inimile noastre.
Asta pentru că am fost destul de nesăbuiți pentru a ne urî.
Eu nu vă urăsc. De fapt, îl urăsc pe comandantul Uragan
mult mai mult decât vă urăsc pe voi.
De fapt nu-l urăsc, doar că nu-mi place deloc de el.
- Nici eu nu vă urăsc. - Nici eu.
Oricare ar fi diferențele dintre noi, suntem cu toții ponei.
- Ce a fost asta ? - Nu știam că unicornii pot face asta.
Nici eu. Nu s-a mai întâmplat așa ceva vreodată.
Dar știu că nu am făcut-o singură.
A venit de la faptul că noi trei suntem prieteni.
Cei trei prieteni au ținut focul prieteniei aprins toată noaptea
spunând povești și cântând.
Aceste cântece au devenit colindele pe care le cântăm și în ziua de azi.
În cele din urmă, căldura focului, a cântecelor și a râsetelor
a ajuns și la conducători, iar trupurile lor au început să se dezghețe.
Și chiar și inimile lor au început să se topească.
Cei trei conducători au decis să împartă acest tărâm minunat
și să trăiască în armonie pentru totdeauna.
- Împreună au numit noul lor tărâm... - Ecvestria !
Focul prieteniei arde în inimile noastre !
Atât cât timp arde Nu ne putem despărți !
Deși conflicte mai apar Acestea sunt puține
Răzând și cântând, vom răzbi ! Vom răzbi !
Suntem prietenii ponei !
Prieteni vom fi până la sfârșit !
Ar trebui să fim onorați că prințesa Celestia ne-a ales pe noi.
Probabil crede că noi suntem exemplul perfect de prieteni.
Merișor, am crezut că ai închis toate geamurile.
Nu da vina pe mine ! Curcubeu trebuia să zboare să le închidă.
Până la urmă, ea are aripi.
De ce trebuie să fac eu mereu toate treburile la înălțime ?
De ce nu poate să-și folosească și Amurg magia ?
Știți ceva ? Mă ocup eu.