Odată cu venirea celui de-al doilea Război Mondial
mulţi ochi din Europa ocupată priveau cu speranţă, sau cu disperare
spre libertatea Americii.
Lisabona a devenit un loc major de îmbarcare.
Dar nu toată lumea putea ajunge direct în Lisabona.
Aşa s-a format un şir nesfârşit de refugiaţi.
Din Paris spre Marsilia.
De-a lungul Mării Mediterane, până la Oran.
Apoi, cu trenul sau pe jos de-a lungul coastei africane,
până în Casablanca, în Marocul Francez.
Aici, cei mai norocoşi, cu bani, influenţă sau noroc,
puteau obţine o viză de ieşire spre Lisabona.
Din Lisabona, porneau către Lumea Nouă.
Ceilalţi, aşteptau în Casablanca.
Şi aşteptau...
aşteptau...
şi tot aşteptau.
"Către toţi ofiţerii:
Doi curieri germani, având asupra lor documente oficiale, au fost ucişi.
Ucigaşul şi nişte posibili complici se îndreaptă spre Casablanca.
Opriţi toate personajele dubioase si căutaţi documentele furate.
Anunţ important."
Îmi puteţi arăta actele dumneavoastră ?
Nu le am la mine.
În acest caz, vă rugăm să ne urmaţi.
Cred că... Da. Le-am găsit.
Au expirat acum trei săptămâni. Vă rog să ne urmaţi.
Stai !
FRANŢA LIBERĂ
- Ce se întâmplă ? - Nu ştiu, dragă.
Scuzaţi-mă. N-aţi auzit ?
Auzim puţine şi nu înţelegem mai nimic.
Doi curieri germani au fost găsiţi morţi în deşertul liber.
De fiecare dată adună toţi refugiaţii, liberalii
şi fetele frumoase la biroul domnului Renault, prefectul poliţiei.
Odată cu refugiaţii, toată pleava Europei a venit în Casablanca.
Unii dintre ei aşteaptă o viză de ani întregi.
Vă implor, domnule ! Aveţi grijă ! Fiţi vigilent.
Locul acesta e plin de vulturi.
Sunt vulturi peste tot !
- Vă mulţumesc foarte mult. - Nu aveţi pentru ce.
Ce tip amuzant.
Ospătar !
- Ce uituc sunt. - Ce e, dragă ?
Mi-am uitat portofelul la hotel.
Poate că mâine vom fi în avion.
La Rick Cafenea Americană
Mă bucur să vă văd, domnule maior Strasser.
Mulţumesc.
Vi-l prezint pe căpitanul Renault, prefectul poliţiei.
Franţa liberă vă urează bun-venit !
Vă mulţumesc. Mă bucur că am venit.
Domnule maior, el e ajutorul meu, locotenentul Casselle.
- Căpitan Tonelli, din serviciul italian... - Sunteţi amabil.
Clima din Casablanca vi se va părea cam caldă.
Nemţii trebuie să se obişnuiască cu orice climă, din Rusia până în Sahara.
- Nu vă referiţi la vreme. - Dar la ce ?
Ce s-a făcut în legătură cu crimele ?
Oamenii mei adună de două ori mai mulţi suspecţi decât de obicei.
- Dar ştim cine e ucigaşul. - Bine. L-aţi arestat ?
Diseară va fi la Rick. Toată lumea vine acolo.
Am auzit vorbindu-se atât despre cafenea, cât şi despre domnul Rick.
La Rick Cafenea Americană
Nimeni altcineva nu mi-a dat fiori.
Iubito, cu toate că ai greşit, eu încă te mai iubesc.
Trebuia să fii tu aceea.
Trebuia să fii tu.
Pentru ca am parul cârlionţat...
Aştept într-una.
Nu voi pleca niciodată de aici.
Voi muri în Casablanca.
Nu îmi puteţi oferi mai mult, vă rog ?
Îmi pare rău, dar piaţa e saturată de diamante.
Se găsesc diamante peste tot. Vă ofer 2.400.
Bine.
Camioanele şi oamenii aşteaptă. Totul...
Vasul de pescari Santiago.
Pleacă mâine seară la ora unu. Din capătul debarcaderului.
Mulţumesc.
Vino cu 15.000 franci în numerar !
Ţine minte, în numerar !
Noroc !
- Deschide, Abdul ! - Da, domnule profesor.
- Ospătar ? - Da, doamnă ?
Vrei să-l întrebi pe Rick dacă bea ceva cu noi ?
Nu bea niciodată cu clienţii, doamnă. Nu l-am văzut niciodată.
De ce sunt toţi proprietarii de baruri aşa de snobi ?
Spune-i că am condus a doua bancă din Amsterdam.
A doua ca importanţă ? Asta nu l-ar impresiona.
Bancherul celei mai mari bănci din Amsterdam e bucătar la noi.
Putem spera la un viitor.
Iar tatăl lui este hamal.
Bine !
Scuzaţi-mă !
Îmi pare rău, domnule. E un salon privat.
Ce tupeu ai ! Cu cine crezi... Ştiu că se joacă jocuri de noroc aici !
Să nu îndrăzneşti să mă opreşti !
Ce s-a întâmplat ?
Am fost în toate sălile cu jocuri de noroc, din Honolulu la Berlin.
Dacă ai impresia că nu voi putea intra aici, te înşeli.
Scuze !
Salut !
Banii tăi sunt buni la bar.
Ce ? Ştii cine sunt ?
Da. Eşti un om norocos că poţi bea la bar.
E jignitor ! Voi face o plângere !
Când te priveşte cineva, crede ca ai făcut asta toată viaţa.
- Cine spune că nu e aşa ? - Nimeni.
- Când ai venit, m-am gândit... - La ce ?
Cine mi-a dat voie să gândesc ?
Îmi permiţi ?
Îmi pare rău de cei doi curieri germani.
Au avut noroc. Ieri, erau simpli funcţionari.
Azi li se aduc onoruri.
Eşti foarte cinic. Iartă-mă că îţi spun.
Te iert.
Vrei să bei ceva cu mine ?
Am uitat că nu bei cu... Mai vreau unul.
Nu mă poţi suferi, nu ?
Dacă m-aş gândi la tine, aşa ar fi.
De ce ?
Nu eşti de acord cu profesia mea ?
Gândeşte-te la bieţii refugiaţi care ar putrezi aici dacă nu i-aş ajuta.
Nu e prea rău. Pe căi numai de mine ştiute, le fac rost de vize de ieşire.
Dar pentru bani, Ugarte.
Gândeşte-te la cei săraci, care nu pot da cât cere Renault.
Eu le-o ofer pentru jumătate din preţ. Asta mă face să fiu parazit ?
Nu mă deranjează paraziţii. Mă deranjează cei care sparg piaţa.
După seara asta, termin cu toată afacerea.
În sfârşit, voi pleca din Casablanca.
Pe cine ai mituit pentru viză ? Pe Renault sau pe tine ?
Pe mine. Preţul meu mi se pare mai rezonabil.
Rick, priveşte !
Ştii ce sunt astea ?
Ceva ce nici măcar tu nu ai văzut vreodată.
Sunt scrisori de tranzit semnate de generalul de Gaulle.
Nu pot fi anulate. Nici nu pot fi puse la îndoială.
O clipă.
Diseară, le voi vinde pe un preţ mai mare decât aş fi visat.
Apoi, adio Casablanca !
Am mulţi prieteni în Casablanca, dar pentru că mă dispreţuieşti,
eşti singurul în care am încredere.
Vrei să mi le păstrezi tu ?
- Pentru câtă vreme ? - O oră. Poate puţin mai mult.
Nu vreau să rămână la mine peste noapte.
Nu te teme ! Te rog, ţine-le la tine !
Mulţumesc. Ştiam că pot avea încredere în tine.
Ospătar, aştept pe cineva.
Dacă întreabă cineva de mine, sunt aici.
Rick,
sper că acum ai o impresie mai bună despre mine.
Mă duc să îmi încerc norocul la ruletă.
O clipă.
Se zvoneşte că acei curieri germani aveau la ei scrisori de tranzit.
Am auzit şi eu asta.
- Sărmanii. - Ai dreptate, Ugarte.
Am o impresie mai bună despre tine.
- Cine are probleme ? - Noi avem probleme.
- Cât de mari ? - Prea mari.
Nu va speriaţi ! Încrucişaţi-vă degetele şi bateţi în lemn !
- Cine e nefericit ? - Noi suntem.
- Cât de nefericiţi ? - Prea nefericiţi.
Nu e de ajuns. Când sunteţi supăraţi, bateţi în lemn !
- Cât de nefericiţi ? - Prea nefericiţi.
Dar norocul se schimbă dacă bateţi în lemn.
- Cine nu are nimic ? - Noi.
- Cine e norocos ? - Noi toţi.
- Cât de norocoşi ? - Foarte norocoşi.
Atunci, zâmbiţi ! Şi încă o dată !
Hai să batem în lemn !
- Salut, Rick ! - Salut, Ferrari !
Cum merge la Papagalul Albastru ?
- Bine. Vreau să-ţi cumpăr cafeneaua. - Nu e de vânzare.
- Nu mi-ai auzit oferta. - Nu contează. Nu e de vânzare.
- Ce vrei în schimbul lui Sam ? - Nu fac comerţ cu oameni.
Sunt marfa cea mai populară în Casablanca.
Numai cu refugiaţii putem face o avere pe piaţa neagră.
Tu vezi-ţi de afacerile tale şi lasă-mă pe mine cu ale mele.
Hai să-l întrebăm pe Sam ! Poate el vrea o schimbare.
Hai să-l întrebăm !
Când o să înţelegi că în lumea asta izolarea nu e o politică bună ?
Ferrari vrea să lucrezi pentru el la Papagalul Albastru.
Îmi place aici.
- Îţi dă de două ori mai mult. - Nu am timp să cheltuiesc.
Îmi pare rău.
Din colecţia şefului. Yvonne, te iubesc.
Taci !
Bine, o să tac pentru tine. Te iubesc, Yvonne.
Domnule Rick.
Nişte nemţi mi-au dat cecul ăsta. E bun ?
Unde ai fost aseară ?
E mult de atunci. Nu mai ţin minte.
- Ne vedem diseară ? - Nu-mi fac planuri pe termen lung.
Mai dă-mi unul !
- A băut destul. - Nu îl asculta. Umple-l !
Pe tine te iubesc Yvonne, dar el îmi dă banii.
- M-am săturat să... - Sascha, cheamă un taxi !
- Îţi aduc haina. - La mâna de pe mine !
Te duci acasă. Ai băut prea mult.
Taxi !
Cine te crezi, de mă împingi aşa ?
Ce proastă am fost că m-am îndrăgostit de tine.
- Du-te cu ea ! Vezi să ajungă acasă ! - Da, şefule.
Vii înapoi !
Da, şefule.
- Salut, Rick ! - Salut, Louis !
Ce extravagant eşti. Goneşti o femeie în starea asta.
Într-o zi, s-ar putea să se împuţineze.
Cred că o să îi fac o vizită lui Yvonne. Poate o conving să repetăm.
Când e vorba de femei, eşti un adevărat democrat.
Dacă pune o vorbă bună, italienii vor obţine o victorie mare.
Avionul spre Lisabona.
Ai vrea să fii şi tu în el ?
De ce ? Ce e în Lisabona ?
Vaporul spre America.
Mă întreb de ce nu vrei să te întorci în America.
Ai fugit cu banii bisericii sau cu soţia unui senator ?
Îmi place să cred că ai ucis un om. E romantismul din mine.
E ceva între toate trei.
Ce te-a adus în Casablanca ?
Sănătatea. Am venit aici pentru apa termală.
Ce apă ? Suntem în deşert.
Am fost prost informat.
Scuză-mă, Rick.
Un domn a câştigat 20.000 de franci
iar casierului îi mai trebuie bani.
- Îi aduc din seif. - Sunt supărat. Ştiţi...
Lasă, Emil. Cu toţii facem greşeli.
Îmi pare foarte rău.
În seara asta vom avea un spectacol. Va fi arestat cineva în cafeneaua ta.
- Iar ? - Nu e o arestare oarecare.
E vorba de o crimă.
Dacă te gândeşti să îl avertizezi, n-o face. Nu poate scăpa.
- Nu-mi risc pielea pentru nimeni. - E o politică foarte bună.
Îl puteam aresta la Papagalul Albastru.
Din respect pentru tine, am organizat totul aici.
Îi va amuza pe clienţii tăi.
Avem destule amuzamente.
Avem un oaspete de vază. Maiorul Strasser, cel de-al Treilea Reich.
Vrem să fie aici când facem arestarea, ca să vadă ce eficienţi suntem.
Înţeleg. Ce caută Strasser aici ?
N-a venit aici ca să-i faci tu o demonstraţie de eficienţă.
- Poate că nu. - Poftim.
- Nu se va mai repeta. - Nu-i nimic.
Te frământă ceva, Louis. De ce nu îmi spui ?
Ce spirit de observaţie ai.
Voiam să îţi dau un sfat.
Da ?
- Bei un brandy ? - Mulţumesc.
Ştim că aici se vând vize de ieşire, dar tu nu ai vândut niciodată.
De aceea ţi-am lăsat cafeneaua deschisă.
Credeam că e din cauză că te las să câştigi la ruletă.
Acesta e al doilea motiv.
A sosit un om, în drum spre America.
Îi va oferi o avere celui care îi va aduce o viză.
- Cum se numeşte ? - Victor Laszlo.
Victor Laszlo ?
E prima oară când te văd uimit.
A reuşit să uimească jumătate din lume.
Datoria mea e să am grijă să nu uimească şi cealaltă jumătate.
Rick, Laszlo nu trebuie să ajungă în America. Va rămâne în Casablanca.
Va fi interesant să vedem cum va reuşi.
Ce să reuşească ?
Să fugă.
- Dar ţi-am spus... - Încetează !
A evadat dintr-un lagăr de concentrare. Naziştii l-au urmărit prin toată Europa.
Acesta va fi capătul drumului.
- Pariem pe 20.000 de franci că nu e aşa. - Vorbeşti serios ?
Tocmai am dat 20. Aş vrea să îi recuperez.
Mai bine zece. Sunt un sărman funcţionar corupt.
- Bine. - S-a făcut.
Oricât ar fi de inteligent, tot are nevoie de o viză. De fapt, de două.
- De ce ? - Călătoreşte cu o doamnă.
- Va lua numai una. - Nu cred. Am văzut-o.
Dacă n-a lăsat-o în Marsilia sau în Oran,
n-o va lăsa nici în Casablanca.
Poate că nu e aşa de romantic ca tine.
Nu contează. El nu va primi viză de ieşire.
Ce te face să crezi că l-aş ajuta pe Laszlo să fugă ?
Pentru că, bănuiesc că sub carapacea asta de cinism,
se ascunde un sentimental.
Râzi cât vrei. Îţi cunosc antecedentele.
Să îţi amintesc două dintre ele.
În 1935, ai transportat arme în Etiopia.
În 1936, ai luptat în Spania de partea loialiştilor.
Am primit bani frumoşi de fiecare dată.
Învingătorii te-ar fi plătit şi mai bine.
Se poate.
Văd că eşti hotărât să îl opreşti pe Laszlo aici.
Am ordinele mele.
Înţeleg. Te obligă Gestapo-ul.
Supraestimezi influenţa Gestapo-ului.
Nu mă bag în treaba lor, iar ei nu se bagă în treaba mea.
În Casablanca, sunt stăpân pe soarta mea.
- Sunt... - Maiorul Strasser e aici, domnule.
- Ce spuneai ? - Scuză-mă !
Carl, oferă-i o masă bună domnului maior, aproape de doamne.
I-am dat-o deja pe cea mai bună, ştiind că e german şi că o accepta oricum.
Acţionaţi în linişte. Câte doi paznici la fiecare uşă.
- Totul e pregătit, domnule. - Daţi-i drumul !
- Bună seara, domnilor. - Bună seara, domnule căpitan.
- Staţi cu noi ? - Mulţumesc.
Mă bucur că vă aflaţi aici.
Şampanie şi caviar.
Vă recomand Veuve Clicquot, din '26. E un vin franţuzesc bun.
Bine, domnule.
- E un club foarte interesant. - Mai ales în seara asta.
Veţi asista la arestarea celui care v-a ucis curierii.
Nici nu mă aşteptam la altceva.
Domnule Ugarte.
- Vă rugăm să ne însoţiţi. - Desigur.
Pot să îmi iau banii pe jetoane ?
Am avut noroc. Două mii, vă rog.
Două mii.
Mulţumesc.
Ajută-mă !
- Nu fi imprudent. Nu poţi scăpa. - Rick, ascunde-mă ! Ajută-mă !
Fă ceva !
Rick !
Excelent, domnule căpitan.
Când mă vor aresta pe mine, sper că mă vei ajuta mai mult.
Nu îmi risc pielea pentru nimeni.
Îmi cer scuze. Am avut o mică problemă. Totul s-a terminat.
Luaţi loc şi distraţi-vă ! Foarte bine, Sam.
Acesta e maiorul Heinrich Strasser, din cel de-al Treilea Reich.
- Încântat de cunoştinţă. - Încântat.
Îl cunoaşteţi pe Herr Heinz, din cel de-al Treilea Reich.
Staţi cu noi, domnule Rick.
Ne simţim onoraţi.
Maiorul Strasser a contribuit la reputaţia celui de-al Treilea Reich.
Spui "al Treilea Reich" de parcă te-ai aştepta să mai fie şi altele.
Sincer, domnule maior, mă mulţumesc cu orice.
Vă supăraţi dacă vă pun câteva întrebări ?
- Neoficial, desigur. - Le puteţi pune şi oficial, dacă vreţi.
- Ce naţionalitate aveţi ? - Sunt beţiv.
Deci Rick este un cetăţean al lumii.
Dacă vă ajută cu ceva, m-am născut la New York.
Am înţeles că aţi venit aici din Paris, în timpul ocupaţiei.
Văd că nu e ceva secret.
Vă număraţi printre cei care nu pot să vadă Parisul lor iubit plin de nemţi.
Nu iubesc neapărat Parisul.
Ne-aţi vedea în Londra ?
Întrebaţi-mă când ajungeţi acolo !
- E diplomat ! - Dar în New York ?
Sunt zone din New York pe care nu v-aş sfătui să le invadaţi.
- Cine va câştiga războiul ? - Habar nu am.
Rick e neutru din toate punctele de vedere. Şi asta implică
şi femeile.
N-aţi fost întotdeauna aşa neutru.
Avem un dosar complet despre dumneavoastră.
"Richard Blaine, american. 37 de ani. Nu se poate întoarce în ţară."
Motivele sunt vagi. Ştim ce aţi făcut în Paris
şi de ce aţi plecat de acolo. Nu vă temeţi. Nu mai spunem nimănui.
Ochii mei sunt chiar căprui ?
Iertaţi-mi curiozitatea.
Ideea este că un duşman al Reich-ului a sosit în Casablanca
şi îi verificăm pe toţi cei care l-ar putea ajuta.
Mă interesează prea puţin dacă Laszlo stă aici sau pleacă.
Să înţeleg că nu îi simpatizaţi pe cei urmăriţi ?
Nu prea. Privesc şi din punctul de vedere al urmăritorului.
Laszlo a publicat multe minciuni în ziarele din Praga, până la invazie.
Chiar şi după aceea a continuat să tipărească ziare de scandal.
Desigur, trebuie să recunoaştem că are curaj.
E inteligent. De trei ori ne-a scăpat printre degete.
În Paris, şi-a continuat activitatea. Nu vom lăsa să se întâmple asta şi aici.
Scuzaţi-mă ! Dumneavoastră vă ocupaţi de politică. Eu mă ocup de baruri.
Noapte bună, domnule Blaine.
Aţi văzut, domnule maior ? Nu aveţi de ce să vă temeţi din partea lui Rick.
Poate.
Da, domnule ?
- Am rezervat o masă. Sunt Victor Laszlo. - Da, domnule. Pe aici.
Două pahare de Cointreaux, vă rog.
Nu am văzut pe nimeni care să corespundă descrierii.
Victor, cred că n-ar fi bine să stăm aici.
Dacă plecăm aşa de repede, atragem atenţia.
Poate că e în altă parte a cafenelei.
Scuzaţi-mă ! Păreţi un cuplu care se îndreaptă spre America.
Acest inel se vinde foarte bine acolo. Mi se rupe inima că trebuie să-l vând.
- Mulţumesc, dar eu... - Poate pentru doamna.
Inelul este unicat.
Da, mă interesează.
Bine.
Cum vă numiţi ?
Berger. Sunt norvegian. La dispoziţia dumneavoastră.
Ne vedem mai târziu, la bar.
Nu vrem inelul, dar vă mulţumim că ni l-aţi arătat.
- E foarte ieftin. Asta e hotărârea dvs ? - Da.
- Sunteţi domnul Laszlo ? - Da.
Sunt căpitanul Renault, prefectul poliţiei.
Ce doriţi ?
Să vă urez bun venit şi o şedere plăcută în Casablanca.
Nu avem prea des oaspeţi de vază.
Mulţumesc. Vă rog să mă scuzaţi, domnule căpitan.
Administraţia Franceză actuală nu a fost mereu aşa cordială.
V-o prezint pe dra Ilsa Lund.
Mi s-a spus că sunteţi cea mai frumoasă femeie din Casablanca.
Este puţin spus.
Sunteţi prea amabil.
- Vreţi să vă aşezaţi ? - Dacă îmi permiteţi.
Emil, adu o sticlă din cea mai bună şampanie. Plătesc eu.
E un joc al nostru. Ei îmi fac nota de plată, iar eu o rup. Foarte convenabil.
Domnule căpitan. Băiatul care cântă la pian mi se pare cunoscut.
L-am mai văzut undeva.
- Sam ? - Da.
A venit cu Rick de la Paris.
Cine e Rick ?
- Sunteţi în cafeneaua lui. Este... - Ce este ?
Doamnă, este stilul de om... Dacă eram femeie
şi m-aş fi aflat în preajma lui, m-aş fi îndrăgostit de el.
Dar sunt nebun că vorbesc cu o femeie frumoasă despre alt bărbat.
Scuzaţi-mă !
Domnule maior.
Domnişoară, domnule, vi-l prezint pe maiorul Strasser.
Încântaţi.
De mult aştept momentul acesta.
Scuzaţi-mă că nu sunt prea politicos.
Vedeţi, eu sunt cehoslovac.
Aţi fost. Acum sunteţi supus al Reich-ului german.
N-am acceptat acest privilegiu. Mă aflu pe teritoriu francez.
Aş vrea să discutăm despre prezenţa dumneavoastră pe teritoriile franceze.
Nu e nici momentul şi nici locul potrivit.
Atunci, vom stabili alt loc. Mâine la ora zece, în biroul prefectului.
Veniţi şi cu domnişoara.
Domnule căpitan Renault, mă aflu în jurisdicţia dumneavoastră.
Îmi ordonaţi să vin la biroul dumneavoastră ?
Să spunem că v-o cer. E un cuvânt mult mai plăcut.
Foarte bine.
O retragere tactică foarte inteligentă, domnule maior.
- De data asta, vor să mă oprească. - Mă tem pentru tine, Victor.
Am fost şi în situaţii mai dificile, nu-i aşa ?
Trebuie să aflu ce ştie Berger.
- Ai grijă. - Nu te teme, voi avea.
Domnule Berger, îmi mai puteţi arăta inelul ?
Un cocktail de şampanie, vă rog.
V-am recunoscut din pozele ziarelor.
Într-un lagăr de concentrare există riscul să mai slăbeşti.
Am citit de cinci ori că aţi fost ucis, în cinci locuri diferite.
După cum vezi, de fiecare dată a fost adevărat.
Mă bucur că te-am găsit.
Caut un om pe nume Ugarte. Trebuia să ne ajute.
Ugarte nu se mai poate ajuta nici pe el însuşi.
A fost arestat pentru crimă.
A fost arestat aici, în seara asta.
Înţeleg.
Dar noi, cei încă în libertate, te vom ajuta. Suntem organizaţi.
În ilegalitate, ca toţi ceilalţi.
Mâine seară are loc o întâlnire la cafeneaua du Roi.
Dacă veniţi...
Spuneţi-i celui care cântă la pian să vină până la mine !
Bine, domnişoară.
- Cum merg afacerile cu bijuterii ? - Nu prea bine. Nota de plată.
Păcat că n-ai fost aici mai devreme. Ne-am distrat bine, nu ?
Da. Scuzaţi-mă, domnilor.
- Nota de plată. - Nu. Două şampanii, vă rog.
Da, domnule.
- Bună, Sam. - Bună ziua, dră Ilsa.
Nu mă aşteptam să te mai văd.
A trecut multă vreme.
Da, dră. A trecut multă apă pe sub poduri.
- Cântă nişte cântece vechi, Sam. - Bine, domnişoară.
Unde e Rick ?
Nu ştiu. Nu l-am văzut toată seara.
Când se întoarce ?
În seara asta nu mai vine.
S-a dus acasă.
Pleacă mereu aşa devreme ?
Niciodată... Are o prietenă la Papagalul Albastru.
Se duce mereu acolo.
Sam, înainte minţeai mai bine.
Lăsaţi-l în pace, dră Ilsa. Îi aduceţi ghinion.
Cântă-l o dată, Sam ! Pentru timpurile trecute.
Nu ştiu la ce vă referiţi, dră Ilsa.
Cântă, Sam !
Cântă "As Time Goes By."
Nu-l mai ţin minte. L-am uitat.
Îţi cânt eu o bucată.
Cântă, Sam !
Trebuie să îţi aminteşti !
Un sărut e doar un sărut.
Un oftat e doar un oftat.
Toate lucrurile fundamentale se aplică
Pe măsură ce trece timpul.
Când doi îndrăgostiţi se curtează,
Îşi spun în continuare că se iubesc.
Pe asta te poţi baza.
Orice ne-ar rezerva viitorul,
Pe măsură ce trece timpul.
Sam, parcă ţi-am spus să nu cânţi...
Mă întrebaţi de Rick. Iată-l ! Ţi-o prezint pe...
- Bună, Ilsa. - Bună, Rick.
Îl cunoşti pe Rick ? Atunci, poate că...
Acesta e domnul Laszlo.
- Încântat. - Asemenea.
Se vorbeşte mult despre Rick în Casablanca.
Despre Victor Laszlo se vorbeşte peste tot.
- Bei ceva cu noi ? - Rick nu...
Mulţumesc.
Ca să vezi. S-a creat un precedent. Emil ?
Foarte interesantă cafeneaua asta. Felicitări.
- Eu te felicit. - Pentru ce ?
Pentru munca ta.
Mulţumesc, îmi dau toată osteneala.
Cu toţii ne-o dăm. Tu reuşeşti.
Întreba de tine mai devreme
într-un fel care m-a făcut să fiu gelos.
Nu ştiam dacă nu te-ai schimbat.
- Ultima oară, ne-am văzut... - La Belle Aurore.
Îţi aminteşti. Ce drăguţ !
Era ziua în care nemţii au invadat Parisul.
Nu e o zi uşor de uitat.
Îmi amintesc fiecare detaliu. Nemţii erau îmbrăcaţi în gri. Tu, în albastru.
Da. Am ascuns rochia aceea.
Când se vor retrage nemţii, o voi purta din nou.
Ai devenit chiar umană. Bănuiesc că ţie trebuie să îţi mulţumesc.
Ilsa, îmi pare rău, dar este târziu.
Aşa este. În Casablanca, avem oră de stingere.
Nu se poate ca şeful poliţiei să bea peste program.
Sper că n-am stat mai mult decât trebuia.
- Nota dumneavoastră, domnule. - Fac eu cinste.
S-a mai creat un precedent. A fost o seară foarte interesantă.
Chem un taxi. Benzina e raţionalizată pe timp de noapte.
- O să mai venim. - Când doriţi.
- Spune-i "Noapte bună" lui Sam. - O să-i spun.
Nu e nimeni altul în lume care să cânte "As Time Goes By" ca Sam.
N-a mai cântat-o de mult.
Noapte bună.
Ce tip ciudat. Cum e ?
Nu ştiu nici eu, deşi l-am văzut destul de mult în Paris.
- Mâine la 10, în biroul prefectului. - Vom fi acolo.
Noapte bună.
Şefule !
- Şefule ! - Da.
- Nu te culci ? - Nu acum.
Ai de gând să te culci în viitorul apropiat ?
- Te mai culci ? - Nu.
Nici mie nu îmi e somn.
Atunci, bea ceva !
- Eu nu. - Atunci, nu bea.
Hai să plecăm de aici !
Nu pot. Aştept o doamnă.
Să mergem. Aici nu poţi avea decât probleme.
Ştiu că se va întoarce.
Vom merge toată noaptea cu maşina.
Ne îmbătăm şi stăm departe până pleacă.
Taci şi du-te acasă !
Nu. Rămân aici.
L-au arestat pe Ugarte şi a venit ea.
Aşa se întâmplă mereu. Unii vin, alţii pleacă.
- Sam. - Da, şefule.
Dacă în Casablanca e decembrie 1941, ce oră o fi în New York ?
Poftim... ?
Mi-a stat ceasul.
Sunt sigur că în New York lumea doarme.
Sunt sigur că în toată America lumea doarme.
Din toate crâşmele din lumea asta mare
a venit tocmai într-a mea.
- Ce cânţi ? - Un cântec de-al meu.
- Opreşte-te ! Ştii ce vreau să aud. - Nu ştiu.
L-ai cântat pentru ea. Cântă-l şi pentru mine !
- Nu îmi amintesc... - Dacă ea îl suportă, îl suport şi eu.
Cântă-l !
Da, şefule.
Cine eşti, de fapt ? Ce ai fost înainte ?
Ce ai făcut şi ce ai gândit ?
Am spus că nu punem întrebări.
Pentru că m-am uitat la tine, puştoaico.
Îţi dau un franc, dacă îmi spui ce gândeşti.
În America, ţi-ar oferi numai un penny.
Cred că numai atât valorează.
Sunt dispusă să plătesc mai mult.
Spune-mi !
Mă întrebam
de ce sunt atât de norocos şi de ce te-am găsit aşteptându-mă.
De ce nu e alt bărbat în viaţa mea ?
E simplu. A fost.
E mort.
Îmi pare rău că te-am întrebat.
Uitasem că nu trebuie să punem întrebări.
Un singur răspuns poate fi bun pentru toate întrebările noastre.
Nu îi mai poate opri nimic. Miercuri vor fi în Paris.
Se vor uita pe dosarele noastre. Nu vom mai fi în siguranţă.
Eu sunt deja pe lista lor neagră.
Pe lista cu "eroii căzuţi".
LA BELLE AURORE
Inimi pline de pasiune,
Gelozie şi ură,
O femeie are nevoie de un bărbat,
Iar bărbatul trebuie să aibă o pereche
Pe care nu i-o poate refuza nimeni.
E aceeaşi poveste veche.
O luptă pentru dragoste şi glorie
În care lupţi sau mori.
Lumea îi acceptă pe îndrăgostiţi.
Pe măsură ce trece timpul.
Henri vrea să mai bem încă trei sticle.
Preferă să ude grădina cu şampanie decât să îi lase pe nemţi să o bea.
Asta ne va face să uităm că suntem sub ocupaţie.
Tu ai spus-o.
Pentru că m-am uitat la tine, puştoaico.
Nu prea ştiu germana.
E Gestapo-ul.
Spun că mâine ar trebui să fie în Paris.
Ne spun ce să facem când vor defila în faţa noastră.
Lumea se prăbuşeşte. Acum ne-am găsit să ne îndrăgostim.
Da, am ales prost momentul.
Unde erai acum zece ani ?
Acum zece ani ?
Să vedem...
Da. Îmi puneam aparat dentar. Tu unde erai ?
Îmi căutam de lucru.
A fost un foc de tun ?
Sau îmi bate inima tare ?
E divizia 77 germană. După cum sună, sunt cam la 40 de kilometri.
Se apropie cu fiecare clipă.
Poftim, bea ! Nu apucăm să le terminăm pe celelalte trei.
Nemţii vor fi în curând aici. Vor veni să te caute.
Pe capul tău e o recompensă.
Am lăsat un bilet în apartament. Vor şti unde sunt.
Ce ciudat !
Ştiu atât de puţine despre tine.
Şi eu ştiu puţine despre tine.
Dar ştiu că ţi-ai pus aparat dentar.
Fii serios. Eşti în pericol. Trebuie să pleci din Paris.
Nu, trebuie să plecăm împreună.
Da, sigur. Împreună.
Trenul de Marsilia pleacă la cinci. Vin să te iau la 4:30.
Nu de la hotel. Eu...
Am ceva de făcut în oraş, înainte să plec.
Ne vedem în gară.
Bine. La cinci fără un sfert.
Hai să ne căsătorim în Marsilia !
E prea departe ca să facem planuri.
Cred că ai dreptate.
Dar conductorul ? Nu ne poate căsători în tren ?
De ce nu ? Căpitanul unui vapor poate. Nu mi se pare normal ca...
Ce e, puştoaico ?
Te iubesc atât de mult !
Şi urăsc războiul ăsta.
E o lume nebună. Orice se poate întâmpla.
Dacă n-ar trebui să pleci...
Dacă ne-ar despărţi ceva,
oriunde te vor trimite
şi oriunde voi fi eu, vreau să ştii că...
Sărută-mă !
Sărută-mă ca şi cum asta ar fi ultima oară !
Toată lumea în vagoane ! Ultimul tren pleacă în trei minute.
Ai văzut-o ?
N-o găsesc. A plecat de la hotel.
Ai primit bileţelul acesta după ce ai plecat.
Richard, nu pot veni cu tine şi nici nu putem să ne mai vedem.
Nu mă întreba de ce. Crede-mă că te iubesc.
Pleacă ! Domnul să fie cu tine. Ilsa
E ultima strigare, domnule Richard.
Mă auzi ?
Hai, domnule Richard. Să plecăm de aici.
Rick, trebuie să vorbim.
Am vrut să bem împreună. Poftim.
- Nu, Rick. Nu în seara asta. - Ba tocmai în seara asta.
De ce a trebuit să vii în Casablanca ? Mai sunt şi alte locuri.
N-aş fi venit dacă aş fi ştiut că eşti aici.
Crede-mă ! N-am ştiut.
Nu ţi s-a schimbat deloc vocea. Parcă o mai aud.
"Dragă Richard, voi merge oriunde cu tine.
- Ne suim în tren şi nu ne mai oprim." - Taci, Rick !
Înţeleg ceea ce simţi.
Înţelegi ce simt ?
Cât timp am stat împreună ?
- N-am numărat zilele. - Eu da.
Pe fiecare în parte.
Cel mai bine mi-o amintesc pe ultima.
Finalul neaşteptat. Un tip stând pe peron, în ploaie,
cu o figură comică, pentru că fusese păcălit.
Îţi pot spune o poveste, Rick ?
Are final neaşteptat ?
Încă nu ştiu finalul.
Spune-mi-o ! Poate vei găsi un final în timp ce povesteşti.
E vorba despre o fată care tocmai a ajuns la Paris, din Oslo.
În casa unor prieteni,
a întâlnit un om despre care auzise vorbindu-se toată viaţa ei.
Un om mare, curajos.
El i-a deschis o lume minunată, plină de cunoaştere, gânduri şi idealuri.
Tot ce ştia ea şi chiar ceea ce a devenit ea, era datorită lui.
Îl privea cu respect şi îl admira
cu un sentiment care ea credea că e dragoste.
Foarte frumos.
Am mai auzit povestea asta. Am auzit multe poveşti la vremea mea.
Viaţa lor a fost însoţită de cântecul unui pian mic
care cânta în magazinul de jos.
"Domnule, am cunoscut un bărbat când eram mică." Încep toate aşa.
Nici una din poveştile noastre nu este amuzantă.
Spune-mi
pentru cine m-ai părăsit ?
Pentru Laszlo, sau au mai fost şi alţii între timp ?
Sau nu eşti genul care povesteşte ?
Bănuiesc că Ugarte a lăsat scrisorile de tranzit la domnul Blaine.
Percheziţionaţi imediat cafeneaua !
Dacă sunt la Rick, e prea deştept ca să vă lase să le găsiţi acolo.
Îl consideri prea inteligent.
Mie mi s-a părut doar un american insipid.
Nu trebuie să îi subestimăm pe americanii insipizi.
Eram cu ei când au devenit insipizi până la Berlin, în 1918.
Cât despre Laszlo, vreau să îl supravegheaţi 24 de ore din 24.
S-ar putea să vă intereseze să aflaţi că se îndreaptă spre noi chiar acum.
Nu putem face nimic.
Sunt încântat să vă văd. Aţi dormit bine ?
Eu da.
Ce ciudat. Se spune că nimeni nu doarme bine în Casablanca.
- Putem trece la treabă ? - Cu plăcere. Luaţi loc !
Să nu ne mai ascundem după deget. Sunteţi un prizonier evadat din Reich.
Până acum, aţi avut noroc şi ne-aţi scăpat.
Aţi ajuns în Casablanca.
Datoria mea e să mă asigur că veţi rămâne aici.
Problema e dacă veţi reuşi sau nu.
Deloc. Pe fiecare viză trebuie să fie semnătura lui Renault.
Se poate ca domnul Laszlo să primească viză ?
Mă tem că nu. Regretele mele, domnule.
Poate că o să îmi placă în Casablanca.
Şi domnişoara ?
- Nu vă faceţi griji pentru mine. - Doar atât vreţi să ne spuneţi ?
Nu vă grăbiţi. Aveţi tot timpul din lume.
S-ar putea să rămâneţi toată viaţa în Casablanca.
Sau puteţi pleca mâine la Lisabona. Cu o singură condiţie.
Care e aceea ?
Cunoaşteţi conducătorii grupărilor de rezistenţă din Paris, din Praga,
din Bruxelles, din Amsterdam, din Oslo, din Belgrad, din Atena...
- Chiar şi din Berlin. - Da, chiar şi de acolo.
Dacă îmi daţi numele şi locul unde pot fi găsiţi, veţi primi viza.
Veţi avea onoarea de a servi cel de-al Treilea Reich.
Timp de un an am fost într-un lagăr de concentrare german.
Am avut parte de destulă onoare.
Ne daţi numele ?
Dacă nu vi le-am dat când eram în lagăr,
unde dispuneaţi de mai multe metode de convingere,
nu vi le voi spune nici acum.
Ce dacă îi ucideţi pe toţi ?
Ce dacă ne ucideţi şi pe noi ?
Din toate colţurile Europei, mii de oameni vor veni să ne ia locul.
Nici măcar naziştii nu pot ucide atât de repede.
Aveţi reputaţia unui om elocvent. Acum înţeleg de ce.
Dar vă înşelaţi.
Spuneaţi că duşmanii Reich-ului pot fi înlocuiţi.
Există o excepţie.
Nimeni nu v-ar putea lua locul, dacă s-ar întâmpla ceva nefericit
în timp ce încercaţi să fugiţi.
Nu veţi îndrăzni să vă atingeţi de mine.
Suntem în Franţa liberă.
Orice violare a neutralităţii va avea repercursiuni asupra căpitanului.
- Cât îmi va sta în putere... - Vă mulţumesc.
Apropo, aseară aţi dat de înţeles că vă interesează domnul Ugarte.
Da.
Aveţi un mesaj pentru el ?
Nimic important. Pot discuta cu el acum ?
S-ar putea ca această conversaţie să fie destul de singuratică.
Domnul Ugarte e mort.
Scriu raportul.
Nu ne-am hotărât dacă s-a sinucis,
sau a murit încercând să evadeze.
- Aţi terminat cu noi ? - Pentru moment.
O zi bună.
Următorul lor pas va fi piaţa neagră.
Scuzaţi-mă, domnule căpitan.
Mai avem o problemă cu viza.
Condu-o înăuntru !
Ne pare rău, nu putem să ne ocupăm de poliţie.
- Asta e treaba domnului Ferrari. - Ferrari ?
Poate fi folositor să îl cunoşti pe Ferrari.
Deţine monopolul pieţei negre.
Îl găsiţi la Papagalul Albastru.
- PAPAGALUL ALBASTRU - Mulţumesc.
Nu fi dezamăgit.
Poate cazi la înţelegere cu căpitanul Renault.
- Salut, Ferrari ! - Bună dimineaţa, Rick.
Văd că a venit autobuzul. Mă duc să îmi ridic comanda.
- Nu e nici o grabă. Bea ceva ! - Nu beau niciodată dimineaţa.
De fiecare dată când îmi aduci tu comanda, e mai puţin.
Taxe de transport, băiete.
Stai jos !
Vreau să discutăm ceva.
M-a supărat vestea despre Ugarte.
Eşti un ipocrit gras. Nu îţi pare rău, aşa cum nici mie nu îmi pare.
Sigur că nu.
Dar sunt supărat că a murit şi că nimeni nu ştie unde sunt scrisorile.
Chiar nimeni.
Dacă aş avea scrisorile, aş putea face o avere.
Şi eu, deşi nu mă pricep la afaceri.
Vreau să îi fac o propunere celui care le are.
Mă ocup eu de tranzacţie.
Scap de scrisori şi îmi asum toate riscurile, pentru un comision mic.
Şi taxa de transport ?
Desigur, vor apărea şi nişte cheltuieli neprevăzute.
Asta e propunerea mea pentru cel care are scrisorile.
Îi spun, când vine.
Uite ce e ! Cred că tu ştii unde sunt.
Eşti între prieteni. Probabil că şi Renault şi Strasser cred acelaşi lucru.
Am venit aici pentru a le oferi ocazia să îmi răscolească casa.
Nu fii prost. Spune-mi şi mie secretul ! Ai nevoie de un partener.
Scuză-mă ! Vin imediat !
- Bună dimineaţa. - Ferrari e domnul gras, de la masă.
Nu veţi găsi o comoară ca asta în tot Marocul.
Doar 700 de franci.
Te trage pe sfoară.
Nu contează. Mulţumesc.
Pentru prietenii lui Rick pot face o reducere.
Am spus 700 de franci ? Vi-l dau cu 200.
Îmi pare rău de modul în care te-am primit aseară.
Nu contează.
Pentru prietenii apropiaţi ai lui Rick am o ofertă specială.
O sută de franci.
Povestea ta m-a nedumerit puţin, sau poate era coniacul.
Am nişte feţe de masă...
- Chiar nu mă interesează. - Vă rog, un minut.
Te-ai întors să îmi spui de ce ai fugit de mine la gară ?
Da.
Îmi poţi spune acum. Sunt destul de treaz.
Nu cred că o voi face.
De ce ? N-am putut returna biletul. Am dreptul să aflu.
Aseară am văzut ce s-a întâmplat cu tine.
Lui Rick, cel pe care l-am cunoscut în Paris, îi puteam spune. Ar fi înţeles.
Dar cel care m-a privit cu atâta ură...
Curând voi pleca. Nu ne vom mai vedea niciodată.
Ştiam puţine unul despre celălalt când eram în Paris.
Dacă rămâne aşa, poate ne vom aminti de vremurile acelea, nu de Casablanca.
Nu de seara de ieri.
Ai fugit de mine pentru că ştiai cum va fi ?
Că mă voi ascunde de poliţie ? Că voi fugi tot timpul ?
Dacă vrei, crede asta.
Nu mai fug. M-am aşezat aici.
E adevărat, deasupra unui bar, dar...
Vino la noapte pe la mine ! O să te aştept !
Într-o zi, îl vei minţi şi pe Laszlo.
Vei ajunge şi acolo.
Nu, Rick.
Nu. Victor Laszlo este soţul meu.
Era şi atunci când te-am cunoscut la Paris.
Tocmai îi spuneam domnului Laszlo că, din nefericire, nu îl pot ajuta.
S-a răspândit vestea.
Ca lider al activităţilor ilegale, sunt un om influent şi respectat.
Dar nu merită să îmi dau viaţa făcând ceva pentru Laszlo.
Dumneavoastră, însă, sunteţi cu totul altă problemă.
Domnul Ferrari crede că s-ar putea să vă facă rost de o viză de ieşire.
- Adică să plec singură ? - Numai singură.
Eu mai pot încerca. Sunt sigur că, peste puţină vreme...
Mai bine sunt cinstit.
E nevoie de un miracol ca să vă scoatem. Nemţii au declarat ilegale miracolele.
Nu vrem decât două vize.
- Ilsa, te rog, nu te pripi. - Nu, Victor.
Va trebui să staţi de vorbă.
Scuzaţi-mă. Eu mă duc la bar.
Nu te las să rămâi aici.
Trebuie să ajungi în America. Într-un fel sau altul, voi veni şi eu.
Dacă situaţia ar fi fost alta,
dacă eu ar fi trebuit să rămân aici şi ar fi fost o singură viză,
tu ai fi plecat ?
Da.
Înţeleg.
Când nu am putut pleca din Lille,
de ce nu m-ai lăsat acolo ?
Când am fost bolnavă două săptămâni în Marsilia, iar tu erai în pericol,
de ce nu m-ai lăsat acolo ?
Am vrut. Dar m-a reţinut câte ceva.
Te iubesc mult.
Secretul tău e în siguranţă cu mine.
Ferrari aşteaptă un răspuns.
Nu mai mult de 50 de franci.
Ne-am hotărât, domnule Ferrari.
Pentru moment, vom căuta două vize. Vă mulţumim foarte mult.
Succes ! Aveţi grijă !
- Ştiţi că sunteţi urmăriţi ? - A devenit un instinct.
Într-un fel, sunteţi norocoşi.
Vă sugerez ceva. Nu ştiu de ce o fac.
Nu îmi va aduce nici un profit.
Aţi auzit de scrisorile de tranzit ?
Da, ceva.
Nu le-au găsit la Ugarte când l-au arestat.
- Ştiţi unde sunt ? - Nu sunt sigur.
Dar bănuiesc că Ugarte i le-a lăsat lui Rick.
E un om dificil. Nu ştii niciodată ce va face şi nici de ce.
Dar merită să încercaţi.
Vă mulţumim mult. Bună ziua.
La revedere. Mulţumesc pentru cafea.
Îmi va fi dor de ea.
Drăguţ din partea dumneavoastră că aţi împărţit-o cu mine.
- Domnule. - O zi bună.
- În cinstea dumneavoastră. - Noroc.
- Ar trebui să plec. - Nota, vă rog.
Vă avertizez. Locul acesta e foarte periculos. E plin de vulturi.
- Sunt vulturi peste tot. Mulţumesc. - La revedere.
Mi-a făcut plăcere să vă cunosc. Îmi pare rău.
Aţi devenit cel mai fidel client.
Văd că bei. Sunt mulţumit de tine.
Ai început să trăieşti ca un francez.
Oamenii tăi mi-au răscolit bine casa.
De-abia am avut timp să strângem, înainte să deschidem.
L-am spus lui Strasser că nu va găsi scrisorile.
Dar le-am spus oamenilor mei să distrugă cât mai multe.
Ştii că asta îi impresionează pe nemţi.
Rick, tu ai scrisorile de tranzit ?
Louis, tu eşti pro-Vichy, sau francez liber ?
Nu strică să pun o întrebare directă. Subiectul a fost închis.
Se pare că te-ai decis târziu.
Deci Yvonne s-a dat cu duşmanul.
Cine ştie ? Poate că, în felul ei, a pus bazele unui al doilea front.
Trebuie să îl flatez pe Strasser. Ne vedem mai târziu.
Sascha !
Franţa '75.
Aliniază-le !
De aici, până aici.
Vom începe cu două.
Ce-ai spus ? Vrei să repeţi ?
Nu te interesează ce am spus.
O să fie treaba mea.
Nu îmi plac scandalurile aici. Lăsaţi politica sau plecaţi.
Ai văzut, domnule căpitan ?
Situaţia nu e sub control.
Încercăm să cooperăm cu guvernul.
Dar nu putem să le spunem oamenilor ce să simtă.
Sigur ştii de ce parte eşti ?
Eu nu am nici o convingere.
Eu merg cum bate vântul,
iar vântul bun vine dinspre Vichy.
Şi dacă se schimbă ?
Sunt sigur că Reich-ul nu admite această posibilitate.
Nu ne îngrijorează numai Casablanca.
Toate provinciile franceze din Africa sunt pline de trădători
care aşteaptă o ocazie sau poate un lider.
Un lider ? Ca Laszlo ?
M-am gândit.
E la fel de periculos dacă îl lăsăm să plece sau dacă rămâne.
Înţeleg ce vreţi să spuneţi.
Mulţumesc, Carl.
Ia loc ! Bea un brandy cu noi !
Sărbătorim plecarea de mâine spre America.
Mulţumesc foarte mult.
Mi-am închipuit că o să mă inviţi, aşa că am adus brandy-ul bun
şi un pahar.
În sfârşit, a sosit ziua asta !
Acum nu mai vorbim decât în engleză.
Ca să ne simţim ca acasă când ajungem în America.
Bună idee.
Pentru America.
Cât ceas ?
- Zece ceas ? - Aşa de mare ?
O să vă descurcaţi de minune în America.
Cum stai cu norocul ?
Păcat.
E acolo.
Domnule Rick ?
- Pot vorbi cu dumneavoastră ? - Cum ai intrat aici ? Eşti minoră.
- Am venit cu căpitanul Renault. - Trebuia să îmi dau seama.
A venit şi soţul meu.
Da ? Renault a luat-o razna. la loc !
Bei ceva ?
Sigur că nu. Te superi dacă eu beau ?
Domnule Rick, ce fel de om e căpitanul Renault ?
Ca toţi ceilalţi.
Nu, voiam să spun... E demn de încredere ?
Cine te-a pus să mă întrebi asta ?
Chiar el. Căpitanul Renault.
Mă aşteptam. Unde e soţul tău ?
La ruletă. Încearcă să câştige bani pentru viza de ieşire.
Desigur, pierde.
De cât timp eşti măritată ?
De opt săptămâni.
Venim din Bulgaria.
Acolo e destul de rău.
Oamenii o duc din ce în ce mai rău.
Jan şi eu...
Nu vrem ca fiii noştri să crească acolo.
Aşa că v-aţi hotărât să plecaţi în America.
Dar nu avem prea mulţi bani
şi e destul de scump şi de greu să călătoreşti.
Ca să ajungem aici ne-a costat mai mult decât credeam.
Apoi ne-a văzut căpitanul Renault.
E foarte bun. Vrea să ne ajute.
Sunt sigur.
Mi-a spus că ne poate da o viză de ieşire.
Dar nu avem bani.
- El ştie asta ? - Da.
Tot mai e dispus să vă dea viză ?
Vrei să ştii...
Se va ţine de cuvânt ?
Ca-ntotdeauna.
Sunteţi bărbat.
Dacă cineva v-ar iubi atât de mult
încât fericirea dumneavoastră ar fi singurul lucru din lume pe care şi l-ar dori,
dar a făcut un lucru rău, ca să vă asigure fericirea,
- aţi ierta-o ? - Nu m-a iubit nimeni atât de mult.
El n-a aflat niciodată, iar fata a ţinut totul în inima ei,
e bine ?
- Vrei sfatul meu ? - Da, vă rog.
Întoarce-te în Bulgaria !
Dac-aţi şti ce-nseamnă pentru noi să plecăm din Europa, s-ajungem în America.
Dacă ar afla Jan...
E aşa un copil.
Din multe puncte de vedere sunt mai matură decât el.
Toată lumea din Casablanca are probleme.
Ale tale s-ar putea rezolva. Scuză-mă !
Bună seara.
Vezi, am revenit.
Bănuiesc că e din cauza lui Sam.
Bănuiesc că el îţi aminteşte de Paris, în zilele fericite.
Da. Ne poţi da o masă apropiată ?
Şi cât mai departe de Strasser.
S-ar putea să fie greu.
Paul, masa 30.
Pe aici, vă rog.
Îl pun pe Sam să cânte "As Time Goes By". Cred că e piesa ta preferată.
Mulţumesc.
Două coniacuri, te rog.
Vreţi să mai jucaţi, domnule ?
Nu cred.
Ai încercat 22 ?
Am spus "22".
Lasă-le acolo !
Ia banii şi nu te mai întoarce !
Sigur în locul ăsta se joacă cinstit ?
Cum vă văd şi cum mă vedeţi.
Cum merge ?
Sunt cu două mii mai puţin decât mă aşteptam.
E pur şi simplu norocos.
Domnule Rick, vă aduc o ceaşcă de cafea ?
Nu, Carl. Mulţumesc.
- Căpitane Renault, pot să... - Nu aici.
Veniţi în biroul meu ! Aşa vom avea aerul că facem afaceri.
- Vom veni la ora şase. - Eu vin la zece.
Mă bucur pentru amândoi.
Dar e ciudat cum aţi câştigat.
Poate că nu e chiar aşa.
- Ne vedem dimineaţă. - Mulţumesc.
Şefule, ai făcut un lucru minunat.
Pleacă, rus nebun !
E aşa cum bănuiam.
- Eşti un sentimental. - De ce ?
De ce te bagi în micile mele aventuri ?
Consideră-l un gest de dragoste.
De data asta te iert.
Dar mâine voi veni cu o blondă care îţi taie respiraţia.
Voi fi foarte fericit dacă va pierde.
Putem discuta ceva ?
Spune !
Nu putem merge altundeva ?
E ceva confidenţial.
- În biroul meu. - Bine.
E foarte important să plec din Casablanca.
Am privilegiul de a fi unul din conducătorii unei mişcări minunate.
Ştii ce fac.
Ştii că munca şi viaţa a mii de oameni
depind de ceea ce fac eu.
Nu mă interesează politica.
Nu mă interesează problemele lumii. Eu mă ocup de baruri.
Prietenii mei din rezistenţă spun că ai un dosar frumuşel.
Ai dus arme în Etiopia.
- Ai luptat contra fascismului din Spania. - Şi ce dacă ?
Nu e ciudat că lupţi de fiecare dată de partea celor slabi ?
Mi se pare un hobby costisitor.
Dar niciodată nu m-am priceput la afaceri.
Te pricepi destul de mult cât să apreciezi 100.000 de franci ?
Îi apreciez, dar nu îi primesc.
Atunci 200.000.
Poţi să-mi oferi şi trei milioane de franci. Răspunsul meu va fi acelaşi.
Trebuie să fie un motiv pentru care nu mi le dai.
Este.
Îţi sugerez să o întrebi pe soţia ta.
- Poftim ? - Întreab-o pe ea !
- Pe soţia mea ? - Da.
Cântaţi Marseilleza ! Cântaţi !
Dacă Laszlo poate inspira asemenea acţiuni,
ce ne mai poate aduce prezenţa lui ?
Recomand ca localul să fie închis imediat.
- Toată lumea se distrează. - Mult prea bine.
Localul va fi închis.
- Nu am nici o scuză să îl închid. - Găseşte una !
Toată lumea trebuie să plece !
Cafeneaua va fi închisă până la noi ordine.
Eliberaţi imediat camera !
Care este motivul ?
Sunt şocat să aflu că aici se practică jocurile de noroc.
- Banii câştigaţi, domnule. - Mulţumesc.
Toată lumea afară !
După aceste turbulenţe, nu mai e bine ca Laszlo să rămână în Casablanca.
Azi dimineaţă n-ar fi fost bine să plece.
Şi asta e adevărat. Trebuie să se întoarcă în Franţa ocupată.
- În Franţa ocupată ? - Sub stricta mea supraveghere.
Şi cu ce ne ajută asta ?
Vă amintiţi la ce ne-au folosit garanţiile Germaniei.
- Avem două alternative. - Care sunt acelea ?
Francezii trebuie să găsească un motiv să-l închidă într-un lagăr de-aici.
Şi cealaltă alternativă ?
Poate aţi observat că în Casablanca, viaţa unui om nu valorează mult.
Noapte bună, domnişoară.
- Ce ai vorbit cu Rick ? - Discutăm mai târziu.
Prietenul nostru loial e încă aici.
Te rog, nu te duce la întrunire !
Trebuie !
Un bărbat nu are deseori ocazia să îşi arate eroismul în faţa soţiei.
Nu glumi ! După ce ne-a spus Strasser aseară, mă tem.
Şi eu mă tem.
Vrei să mă ascund în camera de hotel ?
Sau să continui cum pot ?
Orice ţi-aş spune eu, ai face tot ce vrei tu.
Victor, de ce nu mi-ai spus despre Ricky ? Ce ai aflat ?
- Se pare că are scrisorile. - Da ?
Dar nu vrea să le vândă.
Credeam că dacă nu se lasă covârşit de sentimente, îl vor convinge banii.
Ţi-a spus de ce nu vrea ?
Mi-a spus să te întreb pe tine.
Pe mine ?
Da. A spus să o întreb pe soţia mea.
Nu ştiu de ce mi-a spus asta.
Prietenul nostru de afară crede că ne-am culcat deja.
Voi pleca în câteva minute.
- Ilsa, eu... - Da ?
Când am fost în lagărul de concentrare,
te-ai simţit singură în Paris ?
Da, Victor.
Ştiu cum e să te simţi singur.
Vrei să îmi spui ceva ?
Nu, Victor.
Te iubesc mult.
Da.
Ştiu.
Orice aş face, vei crede că...
Nu trebuie să-mi spui.
Te cred.
Noapte bună, draga mea.
Noapte bună.
Da, draga mea ?
Ai grijă !
Sigur că voi avea grijă.
Sunteţi în formă, domnule Rick.
Cât timp trebuie să ţin închis ?
Două săptămâni. Poate trei.
Poate că nu va fi nevoie. Mita încă mai funcţionează.
Între timp, toată lumea îşi va primi salariul.
Mulţumesc.
Sascha va fi fericit să audă asta.
Îi datorez nişte bani.
- Încuie tu ! Bine ? - Da.
- Mă duc la întrunire. - Nu-mi spune.
Bine.
Noapte bună.
Noapte bună, domnule Rick.
- Cum ai intrat ? - Pe scara dinspre stradă.
Ţi-am spus că o să vii, dar e prea devreme.
La loc !
- Richard, trebuia să te văd. - Iar "Richard". Parcă suntem la Paris.
Nu cumva vizita ta are legătură cu scrisorile de tranzit ?
Cât timp sunt la mine, nu voi fi singur.
Cere-mi cât vrei, dar dă-mi-le !
Am mai discutat asta şi cu soţul tău. Nu ţine.
Ştiu ce crezi despre mine,
dar te rog să laşi resentimentele deoparte pentru ceva important.
Iar o să îmi povesteşti cât de bun este soţul tău
şi ce importantă e cauza pentru care luptă ?
Dar a fost şi cauza ta.
În felul tău, luptai pentru acelaşi lucru.
Eu nu mai lupt decât pentru mine.
Sunt singura cauză care mă interesează.
Ne-am iubit. Dacă zilele acelea au însemnat ceva...
Nu îmi aminti de Paris ! Nu ai simţ de afaceri.
Dacă ai şti ce s-a întâmplat de fapt. Dacă ai şti adevărul...
Oricum nu te-aş crede.
Ai fi în stare să îmi spui orice, ca să îţi dau ceea ce vrei.
Vrei să îţi plângi de milă, nu ?
Sunt atâtea lucruri în joc, iar tu te gândeşti la tine ?
Te-a rănit o femeie, iar tu te răzbuni pe lumea întreagă.
Eşti un laş ! Un om slab !
Nu.
Richard, îmi pare rău.
Îmi pare rău. Dar eşti singura noastră speranţă.
Dacă nu ne ajuţi, Victor va muri în Casablanca.
Şi ce dacă ?
Şi eu o să mor în Casablanca. E un loc frumos.
Dacă ai...
Bine.
Am încercat să discut omeneşte cu tine.
Am încercat totul. Vreau scrisorile !
Adu-mi-le !
Nu e nevoie. Le am la mine.
Pune-le pe masă !
Nu.
Pentru ultima oară, pune-le pe masă !
Dacă el şi cauza lui înseamnă atât, n-o să te dai în lături de la nimic.
Bine, îţi voi uşura munca.
Dă-i drumul ! Mi-ai face o favoare.
Am încercat să nu mă bag.
Credeam că nu te voi mai vedea.
Că ai plecat din viaţa mea.
Din ziua în care ai plecat din Paris,
dacă ai şti prin câte am trecut.
Dacă ai şti cât te iubeam.
Încă te mai iubesc.
Şi apoi ?
La puţin timp după căsătorie, Victor s-a întors în Cehoslovacia.
Aveau nevoie de el în Praga. Dar acolo îl aştepta Gestapoul.
Ziarele au scris doar două rânduri:
"Victor Laszlo arestat. Trimis într-un lagăr de concentrare."
Am înnebunit. Tot aşteptam veşti de la el.
Apoi au venit veştile.
Era mort. Împuşcat în timp ce încerca să evadeze.
Mă simţeam singură. Nu mai aveam nimic. Nici măcar speranţa.
Apoi te-am întâlnit pe tine.
De ce n-ai fost cinstită ? De ce mi-ai ascuns că eşti căsătorită ?
Nu era secretul meu, Richard. Victor a vrut aşa.
Nu ştiau nici măcar prietenii noştri apropiaţi.
Mă proteja pe mine. Ştiam ce face.
Dacă s-ar fi aflat că sunt soţia lui, ar fi fost periculos pentru mine
şi pentru cei cu care lucram.
Când ai aflat că trăieşte ?
Chiar înainte să plecăm din Paris.
A venit un prieten şi mi-a spus că Victor trăieşte.
L-au ascuns undeva, la marginea Parisului.
Era bolnav. Avea nevoie de mine.
Am vrut să îţi spun, dar n-am îndrăznit.
Ştiam că n-ai fi plecat şi că te-ar fi prins Gestapoul.
Restul îl ştii.
E o poveste fără sfârşit.
Dar acum ?
Acum ?
Nu ştiu.
Nu voi mai avea puterea să te părăsesc din nou.
Şi Laszlo ?
Îl vei ajuta, nu ? Vei avea grijă să scape.
El va avea munca lui. Tot pentru ce trăieşte el.
Aproape tot.
Nu te va avea pe tine.
Nu mă mai pot opune.
Am fugit o dată de tine. Nu mai pot.
Nu mai ştiu ce e bine.
Va trebui să gândeşti pentru amândoi.
Pentru toţi.
Bine.
Aşa voi face.
Pentru că m-am uitat la tine, puştoaico.
Aş fi vrut să nu te iubesc atât.
- Cred că i-am pierdut. - Da.
I-au prins pe unii dintre ei.
Intraţi !
Veniţi, domnule Laszlo ! Vă voi ajuta imediat.
Vă aduc nişte apă.
Ce s-a întâmplat, Carl ?
A venit poliţia. Am scăpat în ultima clipă.
- Vino puţin aici ! - Da.
Stinge lumina din capăt ! Poate atrage poliţia.
Sascha o stinge întotdeauna.
În seara asta a uitat.
Da, vin. O sting eu.
Du-o pe domnişoara Lund acasă !
Bine.
E doar o tăietură. A trebuit să ieşim pe geam.
S-ar putea să îţi folosească.
Mulţumesc.
Ai fost pe aproape ?
Da.
Nu te întrebi uneori dacă merită ?
Mă refer la lupta voastră.
Aşa ne putem întreba de ce mai respirăm.
Dacă nu respirăm, murim.
Dacă nu luptăm împotriva duşmanilor, lumea va muri.
Şi ce dacă ? Scăpăm de probleme.
Ştii cum pari ?
Pari un om care încearcă să se convingă de ceva ce nu crede.
Fiecare are un destin.
Bun sau rău.
Am înţeles.
Mă îndoiesc.
Mă întreb dacă ştii că încerci să fugi de tine însuţi.
Nu vei reuşi niciodată.
Ştii totul despre soarta mea.
Ştiu mai multe despre tine decât crezi.
Ştiu că eşti îndrăgostit de o femeie.
Poate că este o situaţie ciudată.
Suntem îndrăgostiţi de aceeaşi femeie.
Din prima seară când am venit în cafeneaua asta,
am ştiut că e ceva între tine şi Ilsa.
Nu este nimeni vinovat,
aşa că nu cer explicaţii.
Te întreb doar un singur lucru. Nu vrei să-mi dai scrisorile,
înţeleg.
Dar vreau să îmi ştiu soţia în siguranţă.
Îţi cer o favoare.
Foloseşte-te de scrisori şi scoate-o din Casablanca !
O iubeşti atât de mult ?
Tu nu vezi în mine decât conducătorul unei mişcări.
Dar sunt şi eu om.
Da, o iubesc mult.
- Domnule Laszlo. - Da.
Veniţi cu noi. Avem un mandat pentru arestarea dumneavoastră.
Care sunt acuzaţiile ?
Căpitanul va discuta mai târziu cu dumneavoastră.
Se pare că soarta ne forţează mâna.
Nu aveţi nici o dovadă. Nu suntem în Germania sau în Franţa ocupată.
Îi daţi amendă sau îl arestaţi 30 de zile. Dar îi puteţi da drumul de acum.
Vă sfătuiesc să nu vă interesaţi de soarta lui Laszlo.
Dacă îl ajutaţi să evadeze...
De ce credeţi că mi-aş risca pielea pentru el ?
Un motiv ar fi că aţi pariat 10.000 de franci că va scăpa.
Apoi, aveţi scrisorile. Nu încercaţi să negaţi.
Ai putea să o faci pentru că nu îţi place figura lui Strasser.
Nici mie nu-mi place.
Dar îmi oferă un motiv bun.
Nu te baza pe prietenia mea.
N-am ce face.
Şi apoi, pot pierde 10.000 de franci.
Nu eşti prea subtil, dar am înţeles ce vrei să spui.
Da, am scrisorile.
Şi vreau să mă folosesc eu de ele.
Plec din Casablanca cu ultimul avion din seara aceasta.
Plec cu un prieten. O să-ţi placă.
- Ce prieten ? - Ilsa Lund.
Asta ar trebui să-ţi liniştească temerile că l-aş ajuta pe Laszlo.
E ultimul om pe care aş vrea să-l văd în America.
Nu ai venit aici să-mi spui asta.
Ai scrisorile.
Scrie numele voastre şi poţi pleca.
De ce mai vrei să ştii ce se va întâmpla cu Laszlo ?
Nu. Mă interesează ce se va întâmpla cu Ilsa şi cu mine.
Legal, avem dreptul să plecăm, dar oameni au mai fost ţinuţi aici
în ciuda drepturilor lor.
De ce crezi că aş vrea să te reţin ?
Ilsa e soţia lui Laszlo.
Probabil ştie ceva ce ar vrea să afle şi Strasser.
Hai să facem o înţelegere.
În loc de mărunţişuri, poţi afla lucruri importante
pentru care ar putea fi închis mulţi ani.
Dar ţi-ar putea aduce o decoraţie.
Cu siguranţă. Germania... Vichy mi-ar fi recunoscător.
Atunci, eliberează-l !
Vino la localul meu cu 30 de minute înainte de plecarea avionului.
Laszlo va veni să ia scrisorile.
Aşa vei avea motiv să-l arestezi.
Tu îl arestezi, iar noi plecăm.
Nemţii vor considera fuga noastră un incident minor.
Mai e ceva ce nu înţeleg.
Dra Lund este foarte frumoasă,
dar pe tine nu te-a interesat nici o femeie.
Nu e o simplă femeie.
Înţeleg.
De unde ştiu că te vei ţine de cuvânt ?
Voi încheia chiar acum afacerea cu Laszlo în hol.
O să-mi fie dor de tine. Eşti singurul om mai puţin scrupulos decât mine.
Mulţumesc.
Bine, Ricky.
Cheamă-ţi oamenii şi eliberează-l ! Nu vreau să-i văd.
Nu vreau să risc. Nici măcar cu tine.
Dau o declaraţie, sau îţi ajunge o strângere de mână ?
Nu îmi ajunge. Dar pentru că mă grăbesc, mă mulţumesc cu atât.
Scapi de Casablanca şi pleci în America. Eşti norocos.
Am aranjat cu Sam să primească 25% din profit.
Înţelegerea rămâne.
Ştiu că primeşte doar 10%. Dar merită 25.
Abdul, Carl şi Sascha rămân. Altfel nu vând.
Desigur. La Rick nu ar fi acelaşi fără ei.
La revedere.
Ţine minte că ne datorezi 100 de cartuşe de ţigări.
Mi le voi plăti personal.
ÎNCHIS Din ordinul prefectului poliţiei
- Ai întârziat. - Am aflat că a plecat de la hotel.
Am ajuns la timp.
- Ţi-am spus să-ţi strângi oamenii ! - Nu va fi urmărit.
Locul nu va mai fi acelaşi fără tine.
Am vorbit cu Ferrari. Vei câştiga în continuare la ruletă.
E totul gata ?
Am scrisorile.
Unde erau când am percheziţionat localul ?
În pianul lui Sam.
Să-mi fie învăţătură de minte că nu-mi place muzica.
Iată-i !
Aşteaptă în biroul meu !
Victor crede că plec cu el. Nu i-ai spus ?
- Nu încă. - Dar e totul bine, nu ?
Da, e bine.
Îi spunem la aeroport. Cu cât se gândeşte mai puţin, cu atât mai bine.
Bine.
- Nu ştiu cum să-ţi mulţumesc. - Nu acum. Mai avem multe de făcut.
- Am adus banii. - Păstrează-i ! Îţi vor trebui-n America.
- Parcă vorbisem ceva. - Lasă !
Nu vei avea probleme în Lisabona ?
Nu, am aranjat totul.
Bine. Scrisorile sunt în alb.
Nu trebuie decât să semnaţi.
Victor Laszlo
eşti arestat.
Pentru complicitate la uciderea curierilor de la care au fost furate scrisorile.
Eşti surprinsă ? Explicaţia este simplă.
Se pare că dragostea a triumfat. Mulţumesc.
Mai uşor, Louis. Nimeni nu va fi arestat. Cel puţin, nu acum.
- Ţi-ai ieşit din minţi ? - Da, stai jos.
Nu vreau să te împuşc, dar o voi face dacă te mai mişti.
În acest caz, voi sta jos.
Lasă mâinile jos !
Îţi dai seama ce înseamnă asta ?
Da. Vorbim mai târziu.
Mi-ai spus să îmi chem oamenii.
Sună la aeroport ! Spune-le !
Ţine minte că ai o armă îndreptată spre inimă.
E locul cel mai puţin vulnerabil.
Alo ? Aeroportul ?
Sunt căpitanul Renault.
Vor sosi două scrisori de tranzit spre Lisabona.
Să nu le faceţi probleme.
Bine.
Maşina mea, repede !
Sunt Strasser.
Să vină imediat poliţia la aeroport.
Imediat ! Ai auzit ?
Turnul de control ?
Avionul spre Lisabona pleacă peste zece minute.
Vizibilitate 2,4 kilometri.
Ceaţă uşoară la sol.
Adâncimea este aproape 500.
Plafonul este liber. Mulţumesc.
Trimite-l cu Laszlo, să îi care bagajele.
Desigur, Rick. Cum spui tu.
Căutaţi bagajele domnului Laszlo şi urcaţi-le în avion !
Pe aici.
Completează tu numele. Aşa va fi mai oficial.
Te-ai gândit la toate, nu ?
Numele sunt domnul şi doamna Victor Laszlo.
Dar
de ce cu numele meu ?
Tu te sui în avion.
Dar tu ?
Voi sta aici până pleacă avionul.
Ce e cu tine ? Aseară...
Aseară am vorbit multe.
Spuneai că mă laşi pe mine să planific totul.
M-am gândit destul. Totul se reduce la un singur lucru.
Te vei urca în avion cu Victor. Acolo e locul tău.
Trebuie să mă asculţi !
Ştii ce ne-ar aştepta aici ?
Am ajunge amândoi într-un lagăr de concentrare. Nu-i aşa ?
Maiorul Strasser ar insista.
- Spui asta ca să plec. - O spun pentru că e adevărat.
Amândoi ştim că locul tău e alături de Victor.
Faci parte din munca lui. Eşti motivul pentru care merge mai departe.
Dacă pleacă avionul fără tine, vei regreta.
Poate nu azi sau mâine, dar în curând. Pentru toată viaţa.
Dar noi ?
Ne-a rămas Parisul.
Înainte nu-l aveam. Îl pierdusem până să vii în Casablanca.
L-am regăsit aseară.
- Când ţi-am spus că nu te voi părăsi. - Aşa va fi.
Şi eu am ceva de făcut.
Tu nu poţi veni unde merg eu. Nu poţi fi implicată în ceea ce fac eu.
Mă pricep să fac bine.
Nu-ţi trebuie mult ca să-ţi dai seama că problemele a trei oameni
nu sunt mare lucru în lumea asta nebună.
Într-o zi vei înţelege.
Pentru că m-am uitat la tine, puştoaico.
- Totul e în ordine. - Cu o excepţie.
Ar trebui să afli ceva.
Nu te rog să-mi explici nimic.
Mai târziu s-ar putea să conteze pentru tine.
Ai spus că ştiai despre Ilsa şi mine.
Aseară a fost la mine când ai fost şi tu.
A venit pentru scrisori. Nu-i aşa ?
Da.
A încercat totul. Dar nu i-a mers.
A încercat să mă convingă că încă mă mai iubeşte.
Dar totul s-a terminat de mult.
De dragul tău s-a prefăcut. Am lăsat-o în pace.
Înţeleg.
Poftim.
Mulţumesc.
Apreciez gestul.
Bun venit înapoi în luptă.
Sunt sigur că vom câştiga.
Eşti gata ?
Da.
Adio, Rick !
Fii binecuvântat.
Grăbiţi-vă ! Pierdeţi avionul.
Am avut dreptate. Eşti sentimental.
Stai pe loc !
- Nu ştiu ce vrei. - Ceea ce ai făcut pentru Laszlo...
Ai trimis-o pe Ilsa cu el.
Nu mă pricep la femei. Dar a plecat ştiind că minţeai.
Oricum, mulţumesc pentru ajutor.
Vom avea amândoi neplăceri.
Mai ales tu.
Trebuie să te arestez.
După ce pleacă avionul.
Ce a fost cu telefonul acela ?
Victor Laszlo e în avion.
De ce stai ? De ce nu l-ai oprit ?
Întrebaţi-l pe domnul Rick !
Pleacă de lângă telefon !
Nu te băga !
Voiam să-l împuşc pe Renault. Te împuşc şi pe tine.
Lasă telefonul !
- Dă-mi turnul ! - Lasă-l !
Maiorul Strasser a fost împuşcat.
Adunaţi suspecţii !
APĂ DE VICHY
Nu eşti numai sentimental, ci şi patriot.
Poate. Părea un moment bun să încep.
Cred că ai dreptate.
Ar fi bine să dispari din Casablanca.
În Brazaville este o garnizoană franceză.
Pot aranja să mergi acolo.
Scrisoarea mea de tranzit ?
Mi-ar prinde bine o călătorie.
Dar pariul a rămas. Îmi datorezi 10.000 de franci.
Ar trebui să ne ajungă.
- Nouă ? - Da.
Louis,
cred că acesta este începutul unei frumoase prietenii.
S F Â R Ş I T